MEDDELANDEN. 



149 



iiingslöst än bolagen afverkade, visade dessa skogssköflare dock alllid ännu 

 mindre hänsyn och syntes de icke känna nägot ansvar alls. De hade hittills 

 tämligen hållits i schack af de mäktiga bolagen, men hvad de kunde forma, 

 om de finge taga öfverhanden, det kunde man se af deras framfart efter 

 kusten och de områden intill järnvägarna och de stora flottlederna, där spärrar, 

 props och pappersved med någon fördel kunde tillgodogöras och hvarest 

 stora sträckor redan nu voio alldeles kalhusgna. Da bolagen nämligen i all- 

 mänhet icke gjorde affärer med åtminstone de bägge förstnämnda virkessorti- 

 menten, hade dessa skogsafvcrkare med kraft kunnat upptaga konkurrensen 

 med bolagen ä sådana trakter, där hufvudsakligen ungskog och annan skog 

 af smäckrare dimensioner funnes. Genom en sädan lag utan en skogsla" 

 skulle man därför enligt tal:s mening komma ur askan i elden, enär sko^s° 

 sköflingen därigenom skulle blifva långt svårare än hittills. Därför syntes ock 

 tal., att de, som ville hafva en lag i denna motions syfte, ifrigare än några 

 andra borde verka för erhållande af en efTektiv skogslag. 



Beträffande slutligen öfverjägmästaren Tigerhielms^nu väckta förslag om 

 afsättande af husbehofsskogar, sä syntes tal. en sådan åtgärd icke behöflig, dä 

 väl Kungl. Maj:ts lagförslag finge antagas kunna skydda en egendoms°hus- 

 behofsskog. Ty dä afvcrkningen icke finge bedrifvas, sä att föryngringen äf- 

 ventyiades, så måste ju lagen anses blifva öfverträdd redan innan egendomens 

 tillgäng till husbehofsskog genom afverkning blifvit riskerad. 



Som en sammanfattning af hvad tal. sålunda haft äran anföra ville tal 

 till sist framhålla, att behofvet af en efTcktiv skogslag vore sä påträngande — 

 särskildt för Norrland med dess frän en hög breddgrad härfivtande betingelser 



— att, därest en sådan l^g icke komme till stånd, vi inom' en mycket öfver- 

 skädhg framtid — 20 till 30 är - skulle fä se de mest ödesdigra följder 

 däraf I en till en bråkdel af den nuvarande nedgående virkese.xport med däraf 

 följande minskade arbetsförtjänster och försvinnande möjlighet för befolknin^ren 

 ä många trakter af Norrland att kunna uppehålla sig, som äter ä sin sWa 

 komme att gifva anledning lill raa.ssemigration från sädana trakter Vidare 

 ville tal som sin åsikt uttala, att det af Kungl. May.i framlagda förslaget 

 kunde förhindra skogens sköflande samt att den Iruktade faran för "odtvcke 

 och trakasserier såsom en följd af denna lag icke alls vore större än vid 

 andra lagförslag, och att den i allt fall vore långt mindre än vid Ia<rför=lag 

 med positiva bestämmelser, som för värt i så mänga afseenden högst olika 

 r "u = ,r .''"'" "^'' ^" bestämde zonerna — kunde leda till de mest absurda 

 förhållanden. Och vidare ansåg tal., att det skulle vara högst önskli<vt att 

 pä samma gäng en lag kunde erhållas, som tillförbinder de större skooså4rne 



- bolag eller enskilde - att icke utan godkända skäl uttaga mera°än den 

 uthålliga afkastningen, och borde kanske en sädan lag alltid gälla för rätten 

 att drifva skogsrörelse under bolagsform. 



Öfverjägmäslaren Örfe„b/ad yl trade sig i anledning däraf, att en föregående 

 talare framhållit önskvärdheten af en särskild lagstiftning för husbehofsskogar, 

 Iran hvilka virke icke skulle fä afyttras. Regeringens nu föreliggande lagför- 

 slag omfattade jämväl husbehofsskogen, hvarför äfven den, om förslaget blifver 

 lag, torde komma under bättre värd utan särskilda bestämmelser ° 



De bestämmelser, som framhållits såsom önskvärda, skulle därjämte verka 

 o,no,a/,skt. Ty om ä en husbehofsskog genom en rationel skötsel och beröm- 



