OM BLÄDNING. I 89 



för dennas riktighet, Innu energiskt Waiinio an uttalat sig tnot den 

 oordnade bladn ingen. 



De i:)etankliglieter, Giöcrsen funnit framstå \id sin kritiska under- 

 sökning af Walimos teorier om den »rationella blädningen», finner han 

 i allmänhet ujjphäfda och aflägsnade genom att anlita traktblädningen, 

 medan man samtidigt kan tillgodogöra sig Ijustillväxten. Samma för- 

 delar finner han jämväl i andra hiiggningsmetoder i fråga om skogar, 

 där blädning icke lämpar sig. 



Vid det vanliga utförandet af traktblädning eller den grup])vis fort- 

 gående afverkningen bestämmes en viss omlop]3stid för skogen, hvar- 

 efter det till afverkning årligen hemfallna virkesbeloppet och den areal, 

 som skall öfvergås med skogshygge, beräknas. Afverkningen förlägges 

 sedan under de 40 första åren till en närmare angifven trakt eller del 

 af skogen, som bäst lämpar sig att skördas. Inom detta område för- 

 siggår afverkningen genom borthuggandet af skogen på mindre och 

 större fläckar, beroende pä trädslaget och skogens beskaffenhet i öfrigt. 

 Den efterföljande afverkningen försiggår genom att utvidga de tidigare 

 kalhuggna områdena eller grupperna och genom anordnandet af nya. 

 Sedan 40 år hunnit förflyta, bör alltså hela denna trakt finnas afverkad 

 med undantag af de växtliga ungskogshulten, som få stå kvar i grup- 

 perna, hvarefter man griper sig an med en ny skogstrakt under de 

 nästa 40 åren. 



Tidigare indelades i Norge den 40-åriga afverkningstrakten eller 

 perioden i 10 hyggen, som .skulle afverkas i tur med en ijärdedel af 

 virkesmassan om året, men detta är numera åtminstone delvis öfver- 

 gifvet, enär man därigenom blef alltför mycket bunden af hyggesplat- 

 serna. Blädningens fördel hetes ju vara rörlighet och frihet att anordna 

 hyggena efter skogens behof, icke af något schematiskt tvång — men 

 redan att huggningen under 40 ärs tid förlägges till en viss trakt af 

 skogen, minskar blädningsmetodens fördelar. 



I ojämna och olikåldriga bestand, hvarest yngre och äldre träd 

 vanligen förefinnas i lifligaste blandning öfver hela skogen, är det en 

 gifven sak, att det under inga förhållanden kan vara lyckligt att förlägga 

 hufvudafverkningen till en bestämd trakt af skogen under en så lång- 

 varig period som 40 år, äfven om man i den öfriga delen af skogen 

 skulle företaga rensning och borthuggande af .skadad och öfvermogen 

 skog i mindre utsträckning. Man kan nämligen därigenom icke undgå, 

 att åtskilliga trätl bli afverkade alltför sent, medan åter andra träd inom 

 den 40-åriga perioden hemfalla till afverkning, ehuru de fortfarande 

 skulle förränta sig bättre, om de finge kvarstå på rot. Afvenså kommer 

 förhuggningen af vä.xtliga ungskogshult inom den del af .skogen, som 



