OM BLÄDNING. IQ I 



Stora och liellre större an miiulrc, enar tallen liiir behöfver mycket ljus 

 för sin trefnad. 



(ienoni denna anonlnin^ af Iraktljladninf^en synes man kunna undgå 

 de svårigheter, som yppa sig \iii \\ alhiios rationella blådning, samtidigt 

 med att man vinner dess fördelar. 



Såsom nyss blifvit nämndt, är det emellertiti icke hr Glöersens 



mening med denna utredning att vilja framställa traktblädningen såsom 



den entla riktiga afverkningsmetoden. Han betonar tvärtom, att det icke 



ens inom en och samma skog bör blindt företagas traktblädning utan 



att vilja lämna rum för andra huggningsformer. Det ideella finner han 



vara, att Inishållningsplaner icke upprättas för vare sig traktblädning, 



kalhuggning eller fröträdsställning, utan att den förvaltande själf må fa 



välja den riktiga afverkningstypen pä det eller det stället i skogen, i 



betraktande af de nordiska skogarnas skiftande karaktär äfven inom ett 



och samma skogskonijjlex. Skogens normala afkastning bör utrönas 



genom taxering, men huru denna afkastning fördelaktigast kan tagas ur 



skogen bör afgöras af den, som oupphörligt färdas i skogen och därför 



bäst är ägnail att kunna afgcira detta. Emellertid synas mera stabila 



och tillfredsställande hushållningsplaner nödvändiga i fråga om stora 



skogskomplex, sänskildt om förvaltnings- och bevakningspersonalen är 



fåtalig. 



* 



Såsom af det förestående framgår, har skogforvalter Glöersen lämnat 

 en öfvertygande kritik af jägmästare Wallmos teorier och därjämte fram- 

 ställt ett förslag till lämplig anordning af traktblädningen, som åtminstone 

 synes undertecknad synnerligen tilltalande. Intressant är det också att 

 finna (ilöersens förslag publiceradt ungeiär samtidigt med Domänstyrel- 

 sens den 28 maj 1902 utfärdade nya »Föreskrifter angående allmänna 

 skogars indelning till ordnad timnierblädning-, med hvilka föreskrifters 

 innehall nämiula förslag rätt nära öfveren.sstämmer. 



Det heter nämligen i anförda »föreskrifter» bland annat på följande 

 sätt. »Vid timmerblädningen särskiljas följande afverkningar: 



Förhuggning, hvarigenom inom de delar af skogen, som icke under 

 den förevarande utan först under en kommande period skola ingå i för- 

 yngringsytan, uttagas öfvermogna, skadade, oväxtliga och vanvuxna träd, 

 dock i regeln icke i större antal än att beståndens slutenhet om möjligt 

 bibehälles och marken icke förvildas. Afsikten meil denna af\erkning 

 är att dels tillgodogöra \irke, som skulle försämras, dels befordra de 

 kvarstående trädens utveckling, särskildt deras, som vid en blifvande 

 föryngring kunna komma att för .själfsådden an\ändas. Ehuru sålunda 



