2l6 GUNNAR ANDERSSON. 



»le reboisement et la restauration des montagnes». Denna gaf staten 

 rätt att af kommuner och enskilda expropriera hvad som ansågs nöd- 

 vändigt för återställande af skogarna i bergstrakterna. Expropriationen 

 är nu en gång för alla ett ytterlighetsmedel, hvilket, användt i den om- 

 fattning, som här måste blifva fallet, lätt kommer att i alltför hög grad 

 inkräkta på den enskildes fri- och rättigheter samt på det häfdvunna 

 begreppet om äganderättens helgd; detta så mycket mera som det na- 

 turligen långt ifrån alltid blir fallet, att en lag af detta slag tillämpas 

 med nödig takt och urskillning. Resultatet blef ock, att lagen blef ytter- 

 ligt impopulär, hvilket å sin sida hade till följd, att man exproprierade 

 så litet som möjligt, mången gång endast själfva ravinomrädena i de 

 öfre floddalarna och icke hela källområdena, hvadan resultaten blefvo 

 vida mindre och svårare att vinna än man föreställt sig. Den mera de- 

 mokratiska andan, som småningom gjorde sig gällande under tredje 

 republiken, medförde ock, att ämbetsmännen alltmer drogo sig för att 

 använda sin makt på detta område, ehuru lagen förblef gällande ända 

 till 1882. 



Detta år skapades den nuvarande franska lagstiftningen i ämnet, hvil- 

 ken otvifvelaktigt haft särdeles välsignelsebringande följder och i flera 

 afseenden förtjänar gifva uppslag till åtgärder äfven i andra länder. 



Lagen af 1882 bestämde, att expropriation ej skulle ske annat än 

 i undantagsfall, då »omedelbar eller öfverhängande fara för det all- 

 männa förefanns», men att staten genom vänlig öfverenskommelse 

 (acquisitions å lamiable) skulle söka inom bergstrakterna förvärfva all 

 sådan mark, som ägnade sig till skogskultur. Det förra sättet har helt 

 och hållet kommit i misskredit, ej minst därigenom att den bestämmande 

 juryns sammansättning gjorts sådan, att prisen mången gång uppdrifvits 

 till 20 — 30 gånger det verkliga värdet. Myndigheterna ha ock mera 

 än en gång fått taga sin tillflykt till begångna formfel för att förhindra 

 den enskilde att genom ett dylikt medel på oförsynt sätt sko sig på 

 det allmännas bekostnad. Desto viktigare blef den andra metoden för 

 jordförvärf till skogsplantering. Det system för åstadkommande af stats 

 skogar, som framgått ur lagarna af 1860 och 1882, påkallar ock allmänt 

 intresse genom det rationella och omsorgsfulla sätt, på hvilket inköpen 

 förberedas och utföras. Hvad som nedan säges gäller närmast bergs- 

 trakterna. 



Vederbörande skogstjänstemän ha att anställa undersökning inom 

 hvarje vattensystem beträffande de delar af detsammas område, som ägna 

 sig å ena sidan till skogsbruk, å den andra till åkerbruk och betesmark. 

 Denna undersökning utföres med den största detalj noggrannhet och med 

 all möjlig hänsyn till bestående förhållanden. Under de krig och sociala 



