224 GUNNAR ANDERSSON. 



Står af sig själf» på nordsidor och inom de högre, fuktigare delarna, 

 därigenom att skotten, som nu lämnas i fred, börja utväxa; men ännu 

 årtionden efteråt kan man i dessa skogar på stammarnas utseende 

 vid marken afläsa deras föregående behandling. (Se fig. 5.) Hela den 

 vegetation, som funnits i de gamla skogarna, försvinner totalt med 

 nästan endast ett enda undantag, nämligen buxbomen (Buxus semper- 

 virens), hvilkens fräna smak är t. o. m. getterna för stark och hvilkens 

 byggnad är sådan, att den tål äfven den betydliga sommarvärmen. 

 Genom nu nämnda behandling uppstå ur skogarna ltcdai\ hvilka, från- 

 sedt smärre olikheter, kunna delas i tvenne hufvudgrupper Biixiis-Saro- 

 thanimis pii7-gans-licdcn (fig. 2 och 6) upp till en höjd af c. 1 100 m. och 

 Calliina-Sarotliauinus scopariiis-licdcn mellan iioo m. och de högsta 

 topparne till 1565 m. Jämte dessa tvenne växtsamhällen, å hvilka mark- 

 betäckningen ingalunda alltid är fullständig, har man äfven vidsträckta 

 områden af fullständigt vegetationslös mark, där endast någon enstaka 

 Sarothamnus eller någon annan torka fördragande art finnes. Sådan bar 

 mark anträffas såväl på platåerna som särskildt å dalsidornas brant stu- 

 pande rasmarker (fig. 3). Det är förvånande att erfara, hurusom, då .sko- 

 gen är borta, inom ett par årtionden kunna utgräfvas flera tiotal meter djupa 

 raviner i äfven ganska hårda bergarter, t. ex. den här rådande, lättvittrade 

 porfyriska graniten, fullständigt af den norrländska Refsundsgranitens typ. 

 För att visa den stora öfverensstämmelsen mellan vegetationens 

 allmänna natur här och i sydvästra Sverige må några resultat af stånd- 

 ortsanteckningarna anföras. 



1. Ljunghed vid kronojägarebostället la Serréreyde, 1300 — 1350 

 m. ö. h., på vittringsgrus af granit och kristalliniska skiffrar. Calluna 

 vidgaris, Tliymus scrpyllitm, Genista pilosa och Nardiis strida äro de 

 dominerande arterna, något växlande i frekvens efter markens torrhets- 

 grad och exposition. Spridda och i något olika ymnighetsgrad träffas 

 Hieracium pilosella, Cerastium arvense, Carex panicea. Antennaria dioica, 

 Genista sagittalis m. fl. Boken är i buskform utbredd öfver en del af 

 området (fig. 5). Gran och bergtall ha planterats. — Högre upp är en 

 nästan ren Nardus stricta-hed »slutformation», så länge betet fortgår. 



2. Ljunghed vid byn Camprieu.x, 11 50 m. ö. h., på vittringsmark 

 af sandsten. Förstörd bokskog, af hvilken endast enstaka marbuskar 

 kvarstå. Dessa ha under de 6 år marken varit under skogsvård börjat 

 höja sig och äro nu 3 ä 4 m. — Calluna vulgaris, Genista anglica, 

 Sarothamnus scoparius, Tliynius scrpylluni, Agrostis vulgaris, Aira 

 ccBSpitosa äro de härskande arterna. Af öfriga mera rikligt förekom- 

 mande äro särskildt att framhålla Juniperus communis, Senecio adoni- 

 difolius, Cerastium arvense, Festuca ovina, Hieracium pilosella, Cetraria 



