2 26 GUNNAR ANDERSSON. 



aculeata. — Beaktansvärdt är, hurusom af bokskogens ursprungliga arter 

 ingen enda kvarstår utan nya helt och hållit tagit marken i besittning. 

 Här planteras lärk, gran och Pinus austriaca. 



3. Biixbonished ofvanför kronojägarebostället St. Sauveur. Expo- 

 nerad sydsluttning, 700 — 900 m. ö. h., med växlande markbeskaftenhet. 

 Markbetäckningen är sällan fullständig, ofta äro stora ytor bara. Den 

 mest framträdande arten är Buxus sanpervirens, en kalkälskande art, 

 hvilken bildar .synnerligen karakteristiska, en half till en meter höga, 

 rundade individ, växande på några meters afstånd från hvarandra. Se 

 fig. 2. Där marken är mera kiselsyrerik, ersattes den i väsentlig 

 mån af SarotJiauinus piirgans, hvilken äfvenledes bildar rundade, half- 

 meterhöga, tufliknande individ, någon gång förenande sig till en hela 

 marken täckande matta (fig. 6). Genom sin blågröna färg och sina 

 kortare skott afsticker den skarpt från de enstaka individ af S. scoparius, 

 som här och där uppträda. Dominerande arter jämte de nämnda äro: 

 Prunus spinosa, Teucriiim scorodonia, Calluna vtilgaris, Thymus ser- 

 pyllmn, Hieraciuni pilosella, Festuca ovina, Ruinex acetosella. Åtskilliga 

 andra finnas, strödda till enstaka, af hvilka de mera framträdande torde 

 vara Helleborus fcetidus, Dianthus prolifer, Sedum nicseense, annuum 

 och anopetalum, Campanula glomerata, Origanum vulgäre, Teucrium 

 chamffidrys, Erica cinerea, Jasione montana, Anthoxanthum odoratum 

 samt ett par relikter från den forna skogen såsom Cytisus sessilifolius 

 och Pteris aquilina. Den viktigaste bokskogsrelikten är dock buxbo- 

 men själf 



4. Bokskog (Forét de Michel), som sedan 60 år fått sköta sig själf, 

 SV. om La Serréreyde, på nord- och nordvästsluttningar, omkring 1300 

 m. ö. h. Skogen, fig. 7, mycket tät, 8 — 10 m. hög, marken nästan helt 

 betäckt af löf och under större delen af året vegetationslös utom på 

 uppstickande stenar, som äro täckta af mossor. Marken består af vitt- 

 ringsgrus af kristalliniska skiftrar, samt är mycket humusrik. Under 

 slutet af maj och under juni — våren kommer sent i dessa skogar — 

 täckes den emellertid, samtidigt med boklöfvens utveckling, af en riklig 

 mängd örter, af hvilka de viktigaste torde vara Luzula nivea, Aspe- 

 rula odorata, Majanthemum bifolium, Anemone nemorosa, Lactuca pur- 

 purea, Oxalis acetocella, Myosotis silvatica, Melandrium silvestre, Stel- 

 laria nemorum och graminea, Calamintha grandiflora, Corydalis solida. 

 I luckor i skogen träffas rikligt ljung, blåbär, Sarothamnus scoparius, 

 Thuidium tamariscinum, Polytrichum commune samt öfver större, öppna, 

 torrare ytor Nardus stricta, ofta nästan ensam. 



5. Tallskog (Grand bois) på nordsidan af Valle de Bramabiau, 

 Soo — 1000 m. ö. h., i sluttning af 30 — 45°, på blockrik vittringsmark 



