SKOGSSKÖFLING OCH SKOGSODLI^fG I CEVEbfNERNA. 229 



\'allcrougue, 7194 hektar, omfattar perimetern däremot blott 20 % af 

 jorden, och äfven här har man lyckats förvärfva allt. I en annan kom- 

 mun, Aumessas, äro däremot af 650 hektar endast 180 inköpta. Detta 

 må vara nog för att lämna en föreställning om själf\a tillvägagängs- 

 sättet och dess resultat. 



Så snart staten öfvertagit en lott, äro herdarne och deras hjordar 

 bannlysta från densamma, och endast vissa stora inhägnade gator (les 

 (Irailles) hållas öppna för djurens drift till och ifrån bergen. Då det 

 förvärfvade området ej är alltför litet, företagas omedelbart alla åtgärder 

 för dess skogläggande. Ett viktigt moment härvid är byggandet af 

 goda vägar. De franska skogsmännen konstruera själfva alla skogsvägar, 

 såväl kör- som gångvägar, och detta med en omsorg, noggrannhet och 

 planmässighet, som stå öfver allt beröm. Man räknar på, att det i 

 längden lönar sig att ha ordentliga vägar, ty härigenom ställa sig alla 

 arbeten i skogarne så nnxket billigare, att vägarne förränta sig. Man 

 gör också befolkningen i nejden viktiga tjänster genom dessa väganlägg- 

 ningar.' 



Själfva skogskulturen utföres, som det synes, med synnerligen stor 

 omsorg, och man framhåller med berättigad .själfkänsla, hurusom man 

 söker i möjligaste grad und\ika schablon; för olika mark och fuktighets- 

 förhållanden varierar kulturmetoden äf\en inom smärre områden under 

 vederbörligt hänsj-ntagandc till de biologiskt-geografi.ska lagarne för de 

 använda skogsträdens förekomstsätt och egenskaper. Det torde därför 

 äga ett visst intresse att söka i korthet systematisera de synpunkter, 

 som göra sig gällande i nu nämnda afseenden. 



Trenne hufvudfaktorer, nämligen a) markens exposition, b) de.ss 

 halt af näringsämnen, särskildt humus men äf\-en kalk, och c) dess 

 fuktighetsförhållanden, äro bestämmande för valet af de arter, som 

 skola odlas. 



Under söderns sol är skillnaden skarp mellan bergdalarnes branta 

 norr- och sydsluttningar, och folkspråket har sedan uråldrig tid genom 

 egna ord åtskilt dem. Den förra kallas »å Tubac», den senare »ä Tad- 

 ret». Huru än yxan och de betande kreaturen fara fram i Ceven- 

 nernas skogar, lyckas det aldrig fullständigt att blotta ■ Tubac» på vege- 

 tation. Värmen är här mindre, fuktigheten håller sig därför vida bättre 

 i marken, dess humus förstöres endast i ringare omfattning och, hvad 



' Det saknar ej sitt intresse att n.Hmna, det en hvar fransk medborgare kan mot ett 

 dagsvfrke per ar förvärfva sig rätt att i statsskogame insamla allt det vindfälle och torr- 

 virke han under året utan medförande af eggverktyg kan. Denna rättighet begag- 

 nas i ganska stor utsträckning, och genom bestämmelsen om ett dagsverke i skogen inskärpes 

 principen om statens äganderätt. 



Skossz'iirdsföreniHgens Tidskri/t /goj. 1 6 



