240 J. o. SYLVAN. 



hvarje ruta, nedsätta plantan med ifyllning och tilltryckning af en handfull 

 bättre mylljord, som gärna utforslas å planteringsfältet af jordägaren, 

 hvilken därtill ofta nog plägar bjuda barnen på kaffe med dopp till upp- 

 muntran och vederkvickelse. Är jordmånen synnerligen mager sättas 2 a 3 

 plantor på 10 till 15 cm:s afstånd frän hvarandra i hvarje ruta. Det van- 

 liga planteringsafståndet är 1,5 meter i förband och endast undantagsvis 

 något tätare. Sålunda fortgår arbetet med lif och lust under 5 ä 6 

 timmar eller lika länge som den stadgade skoltiden och med raster för 

 hvarje timma, allt under tillsyn och ledning af både skollärare och 

 plantor, hvilken senare plägar medföra plantor, vederbörligen sorterade 

 och doppade, där sådana ej finnas uti skolträdgårdarne. För att hindra 

 uttorkning pläga plantorna (efter Hollgren) under utsättningen förvaras 

 i vanliga bleckportörer, däruti de stå sig godt och lätt kunna på tillrop 

 frambäras till planteringsflickorna. På sådant sätt planteras 2 000 å 3 000 

 plantor under hvarje planteringsdag, någon gång både öfver och under, 

 beroende på markens beskaffenhet eller tillfälliga hinder i ogynnsam 

 väderlek m. m. Efter slutadt arbete förtära barnen de medförda mat- 

 förråden, hvarefter de mätta och belåtna tåga till sina hem i marsch- 

 ordning och under afsjungande af genom skolläraren upptagna foster- 

 ländska sånger, och bära kindernas rosor och den klara, frimodiga blic- 

 ken vittne om, att de tycka sig ha väl användt sin dag. 



Sålunda har man nu här organiserat och satt i system den allt 

 mera på dagordningen stående frågan om planteringsdagar för skol- 

 barnen. Alla förutsättningar syntes i början lofva godt och befordra 

 sakens framgång. Men snart började mörka molnfläckar uppstiga och 

 skymma de ljusa förhoppningarna. IJen förutnämnda styrelsen, hvilken 

 här skulle företräda de mera sakkunniga förvaltningsut.skotten i alla 

 andra län, blef allt för hastigt och bristfälligt organiserad, och syntes i 

 årsberättelser till hushållningssällskapet eller annorledes ej se frågan 

 vidare optimistiskt eller uti dess väckande, uppfostrande och fosterländ- 

 ska betydelse. Kritiska röster kommo och ropade ut, att ingen säkerhet 

 förefanns för den planterade ungskogens framtida vård, att hela appa- 

 raten vore för dyr, att den kultiverade arealen vore för ringa för de 

 därpå offrade penningmedlen, hvilka förmenades bättre kunna tillgodo- 

 göras genom att inköpa kalhuggna eller med ungskog försedda skogs- 

 marker och sålunda bilda länsallmänningar, spridda öfver hela provinsen. 

 Men dessa kritici hafva emellertid förbisett att de anslagna medlen icke 

 få användas till ett dylikt experimenterande, utan allenast för sitt af 

 sedda ändamål, skogsodling, hvilket äfven är riksdagens tydligt uttalade 

 mening med det understöd, som af .statsmedel i förhållande till offer- 

 villigheten för ändamålet af hushållningssällskap och landsting lämnas. 



