OM SKOLBARNSPLANTERINGARNE PA GOTLAND. 24 1 



Uch dessutom hafva de icke betänkt svårigheten att betryggande skydda 

 alla dessa små skogsstycken, kanske spridda i länets alla 93 socknar, 

 livilka sannolikt skulle blifva, livad allmänningarna fordomdags varit, 

 nämligen ett commune bonum för kringboende. 



Hiuinetl \ilja vi nu lämna denna provinsiella stridsfråga, hvars 

 liufvudsakiiga syfte varit att framhålla vikten af att uti de tillämnade 

 skogsvårdsstyrelserna för mellersta och södra delarne af riket må in- 

 sättas sakkunnige och för skogsodlingen intresserade och ansvarsmed- 

 vetne män, samt att för dessa måtte utfärdas bestämda och i denna 

 riktning gående instruktioner, med erinran därjämte, att hvarje försök 

 till rubbning af en ny och ömtålig planta kan medföra densammas ut- 

 döende — men ämna ej vidare polemisera i frågan, utan önska blott 

 att skolbarnsplanteringar ej måtte förfalla och gå sin undergång till 

 mötes, synnerligast här på denna stormuppfyllda ö, som så väl be- 

 ht)fver skydd och fortsatt utveckling. 



Visby i April 1903. 



Skydda naturens helgedomar. 



vår jord Ur fullkomlig öfverallt, 

 Dit miinnisk.in ej letar sig väg med sitt kval. 

 v. SchiUtr. 



Människorna hafva i allmänhet benägenhet för att \åldföra sig mot 

 naturen, dels på grund af okynne eller oförstånd, dels, och hufvudsak- 

 ligen, under kampen för tillvaron. Detta gäller framför allt den civili- 

 serade människan, hvilken under arbetet på att samla rikedomar eller, 

 rättare sagdt, pengar utrotat växter och djur samt särskildt genom skogs- 

 sköfling i häi)nadsväckande grad bidragit till försämring af klimat och 

 vattenregleringsforhallanden, så att till och med hela länder blifvit så 

 godt som ödelagda. 



Mera vilda eller föga kultiverade folk hafva däremot sedan urminnes 

 tiiler visat en förståndig omvårdnad om naturen. Detta på grund af 

 att dessa folks egen existens var direkt beroende af den omgifvande 

 naturens alster. Ofta spelade härvidlag äfven religiösa åsikter en viss 

 roll. Den urgamla buddhistiska religionen föreskrifver sina trosbekän- 

 nare: > Hugger du ikull ett träd, .skall du sätta tvä stycken i dess .ställe.» 



