254 LITTERATUR. 



rande vid förberedelserna för en ny skogsplantering: »Då mina politiska gärningar 

 längesedan äro glömda, skall denna plantering bevisa, att jag har lefvat.» 



Ett följande kapitel är ägnadt åt Friedrich Adam Julius v. Wangenheim, hvil- 

 ken för mera än 120 år sedan uppehöll sig 8 år i Förenta staterna och där stu- 

 derade de ostamerikauska trädslagen och i en förträfflig bok rekommenderade de 

 bästa af dem till skogsodling i Tyskland. Hans arbete råkade dock i glömska, 

 ehuru hans iakttagelser ännu i dag visat sig riktiga. Booth framhåller, huru be- 

 tecknande det är, att de t3ska forstmännen så litet tagit reda på v. Wangenheims 

 arbete, och att de af honom föreslagna trädslagen ännu 100 år senare fått så ringa 

 användning i de tyska skogarna. 



Äfven ett annat kapitel handlar om en af banbrj-tame för införandet af ameri- 

 kanska trädslag till Europa, nämligen David Douglas, hvars resor och sorgliga slut 

 skildras. 



Det är författarens fader, som har äran af att först hafva planterat en del ame- 

 rikanska trädslag i Tyskland. Han erhöll nämligen som korresponderande medlem 

 af trädgårdsföreningen i London frön, som Douglas hemfört under sin första resa. 

 Bland dessa är i första handen att nämna Douglasgranen och ett kapitel handlar 

 om de från denna tid (1829) kvarstående 3 historiska Douglasgranarna i Tyskland. 

 Det intressantaste af dessa exemplar är det i forstgarten i reviret Jägerhof befint- 

 liga, h\-ilket äfven är afbildadt. Det är uu vid 64 års ålder 30 meter högt och har 

 en brösthöjdsdiameter om 80 cm. Pä samma plats och från samma tid finnes äfven 

 en sithagran, som äfven är 30 m. hög och har 65 centimeters brösthöjdsdiameter. 

 Detta ger författaren anledning att i ett kapitel intressant skildra äfven denna gran. 



Ett hufvudmål med föreliggande arbete är att rekommendera till kultur några 

 ännu föga beaktade arter. I första hand räknar författaren hit den svarta valnöten 

 (Juglans nigra). 



Prunus serotina och akasian (Robinia Pseud-Acacia) samt vidare Weymouths- 

 tallen (Pinus Strobus) — denna dock med orätt, då den af främmande trädslag 

 nästan förekommer mest i Tyskland och fortfarande mycket omhuldas — hvitgranen 

 (Picea alba) — enligt erfarenheter från Danmark — vanliga valnötsträdet (Juglans 

 cinua), kärreken (Ouercus palustris) och de mera för varmare klimat afsedda Gle- 

 ditschia triacanthas, Liliodendron tulipifera, Platanus occidentalis. 



Mera öfvertygande än bokens te.\t, som är mycket polemiskt skrifveu och 

 hvars innehåll, ehuru ofta fängslande, ibland förefaller något blandadt, verka de 

 densamma åtföljande många illustrationer af vackra enskilda träd eller smärre bestånd. 

 Särskildt af intresse äro de förträffliga afbildade beständen af Douglasgranen. 

 Mindre h-ckade äro bilderna från författarens senare försökspark i Grunewald utan- 

 för Berlin, hvilka ej lämna tillräcklig föreställning om de verkligen utmärkt utveck- 

 lade grupper af utländska trädslag, man där får se på ganska mager mark och under 

 mindre gynnsamma temperaturförhållanden. 



Författaren synes i sina arbeten ofta ganska bitter, hvilket man ej får förvåna 

 sig öfver, då t. ex. de äldre ledande forstmännen i Tyskland med preu,ssisk byrå- 

 kratism ej tagit notis om hans försök eller besökt hans anläggningar. Han kan 

 dock numera, såsom Professor Schwappach säger *, med tillfredsställelse se tillbaka 

 pä resultatet af sina sträfvanden, ty under det att man för 20 år sedan förde en häftig 

 strid mot allt införande af utländska trädslag i Ty.skland, förekomma nu sädana så 

 allmänt i stats- och privatskogama, att de icke mera kunna blifva glömda. Oppo- 



Forst- und Jagdzeitung årg. XXXV, haft. 4. 



