SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I903, H. 8. 



Naturskog. 



I h. 7 af föreliggande tidskrift har J. S. Lindiur i en intressant 

 artikel tagit till orda för be\arandct af \is.sa »naturens minnesmärken» 

 — säsom »gamla egendomliga träd, sällsynta växter, särskildt om de 

 utgöra relikter från svunna tider, geologiska bildningar etc.» — samt 

 omnämnt det samlings- och skyddsarbete, som i samband med upprättandet 

 af skogsbotaniska »märkeböckcr» sedan några är tillbaka i detta afseende 

 pågår i Tyskland. Huru behjärtansvärd en dylig omsorg än ter sig 

 beträffande enstaka, mera anmärkningsvärda naturföremål, torde emel- 

 lertid tyngdpunkten i ett sådant arbete ligga i bevarandet och öf\crhäl- 

 landet af karaktäristiska stycken naturskog, att freda parker, som kunna 

 gifva en bild af urs])rungHg skog, upjjväxt och utvecklad utan minsta 

 åtgörande eller ingrepp af människan. I Tyskland med dess intensiva 

 skogs- och beständsskötsel har ett dylikt skonande i elfte timmen af 

 åtminstone några stycken gammal germansk skogsnatur synts vara af 

 både värde och intresse, och på enahanda sätt har äf\ en Danmark velat 

 skydda några partier af sin härjade och afbrända jutska kust, där ljun- 

 gen bredde sina tätvirkade mattor och flygsanden utan hinder fick 

 utbreda sig, innan gräs- och skogskulturen tog sin början under den oför- 

 gätlige Dalgas oförtrutna ledning. Afven i Finland har frågan om inrät- 

 tande af fredade nationalparker vid flera tillfällen dryftats inom I-"in- 

 ska P"orstföreningen, senast på årsmötet innevarande år, och den tid 

 synes ej vara långt aflägsen, då man i detta land lumnit realisera för- 

 slaget. 



I Sverige finnas ännu på vissa håll, särskildt i aflägsna delar af 

 lappmarken, enstaka skogspartier eller stora, sammanhängande vidder, 

 hvilka med allt fog kunna betecknas såsom naturskog, urskog. Ingen 

 afverkning har där skett, såvida icke möjligen en lapp huggit ståndtorra 

 träd till bränsle vid sin provi.soriska boplats eller till rengärde samt 

 måhända fällt en gran eller lavig tall till bete åt renarna. Dessa skogar 

 nås efter hand af afverkningen, men en fullt karaktäristisk areal borde 

 någonstädes sparas. A andra sidan måste andra komplex i skogsgränsen 

 af nödtvång sparas, där nämligen de åldriga och »utväxta» träden ej 



Skogsväriisf6reni»ge»s Tidikri/t iqoj. _ 



lo 



