SKOGSVÄRDSFÖRENINOENS TIDSKRIFT I903. H. 8. 



Om blädning. 



(Några reflektioner med anledning af uppsatsen under samma 

 rubrik i tidskriftens 6:e häfte.) 



Genom det af jägmästaren Samzelius gjorda referatet från herr 

 Glöersen i denna tidskrifts 6:e häfte måste tidskriftens läsare bibringas 

 den åsikten, att den af mig använda afverkningsmetoden ådragit sig herr 

 Glöersens ogillande, hvaremot han själf framställes såsom kommande 

 med något »etwas neues», något som skall göra't. Det är traktbläd- 

 ningen. A sid. 190 i sagda häfte läser man nämligen: »Traktbläd- 

 ningen är fullt förenlig med blädningsgallring och Ijushuggning till en 

 viss grad; men ljushuggningen får här icke utsträckas till hufvudafverk- 

 ningen. För att hindra markens förvildning måste beståndet hällas till- 

 räckligt slutet, tills man på en gång öppnar marken för besåning genom 

 upphuggandet af tillräckligt stora luckor. För hvarje gång afverkningen 

 öfvergår skogen, måste man hafva sin uppmärksamhet riktad på de 

 ställen, där en grupp sedermera kan öppnas och anordnas, samt genom 

 gallring och ljushuggning förbereda skogen på dessa platser till afverk- 

 ningen, så att möjligast minsta antal växtliga träd faller inom gruppens 

 område vid det sedermera inträffade öppnandet. Hvad storleken af 

 grupperna angår, måste denna i hvarje särskildt fall rätta sig efter sko- 

 gen. Om de blott i rätt tid utvidgas och förstoras är det icke så strängt 

 noga med storleken. Som minsta tillåtliga utsträckning i granskog anger 

 Barth en diameter med samma längd som den omkringstående sko- 

 gens höjd.» 



Ja, detta skulle således vara den af Glöersen föreslagna nya, för- 

 bättrade afverkningsmetoden, >'traktblädningen». Men detta är ju intet 

 annat än hvad jag själf i min bok »Rationell skogsafverkning» föreslår, 

 och hvilket jag i praktiken tillämpar. Vilja herrar Glöersen och Sam- 

 zelius kalla afverkningsmetoden för traktblädning, så gärna för mig. 



Jag har aldrig sagt eller skrifvit, att återväxten skall framtvingas 

 på mycket små luckor d. v. s. otillräckligt stora sådana. Om omstän- 

 digheterna fordra, att luckan upptages ända till i hektars storlek, så 



