OM m.ÄDNING. 297 



tay den så stor! Men nu lär oss erfarenlietcn, att äterväxt kan upp- 

 komma och trifvas pä luckor, som äro betydligt mindre än i hektar i 

 utsträckning. Alltså behöfvcr den första luckan i beståndet icke göras 

 I hektar stor, utan mindre. Hur liten den minsta tillåtna luckan i 

 hvarje särskildt fall får vara, måste öfverlämnas åt skogsmannens eget 

 bedömande med stöd af den erfarenhet han lyckats förskaffa sig under 

 sin praktik. 



I{j heller har jag någonsin sagt eller skrifvit, att bestånden genom 

 upprejiade ljushuggningar skola glesställas till sådan grad, att man riske- 

 rar markens förvildning. Utan tvärtom har jag bekämpat Borggreves 

 blädningsgallringsteorier i detta afseende samt framhållit, att den likfor- 

 miga utglesningen af ett bestånd till tät, sedermera glesare fröträdsställ- 

 ning kommer att lämna dåligt resultat ur återväxtens synpunkt, just 

 emedan marken genom en dylik huggning blir förvildad samt framför 

 allt uttorkad, hvarigenom fröet har svårt att gro. Jag har således i 

 stället föreslagit, att blädningen (ljushuggningen) i det likåldriga bestån- 

 det ej får ske starkare ('/$, högst ' ., af virkesmassan får tagas) än att 

 beståndets slutenhet bibehälles, samt att, när slutenheten hotar att rub- 

 bas, ljushuggningen måste upphöra samt verkliga luckor upptagas för 

 återväxtens frambringande, hvilka luckor sedermera utvidgas i mån af 

 behof, ända tills gamla beståndet är försvunnet. 



Herr Glöersen har alls ingen rättighet att påstå, att jag gynnar 

 beståndsbehandlingen på återvä.xtens bekostnad. I min bok »Rationell 

 skogsafverkning» läser man ä sid. 27: »Att fastslå en bestämd afverk- 

 ningsmetod för en skog är gifvetvis alldeles omöjligt och onaturligt. — 

 För att emellertid reda sig i denna naturens mångfald, som framträder 

 i skogen, har skogsmannen ingen annan utväg än att söka sammanslå 

 flera träd till en grupp samt sköta denna grupp som en skog för sig. 

 Och icke nog med detta, hvarje individ i gruppen måste hafva sin till- 

 syn och \ård, på samma gåtig som man o a flat ligt håller ögonen fas- 

 tade därpå, att afverkningen i gruppen går hand i hand med förnyandet 

 af densamma. Denna skogshushållningsmetod kallar jag för rationell 

 eller ordnad blädning.» 



Herr Glöersen vill påbörda min rationella blädning, att därmed skulle 

 egentligen menas ett borthuggande ur beståndet af ett eller par tre träd 

 med begäran att några plantor skulle uppväxa i de afverkade trädens 

 ställe, hvadan denna afverkningsmetod skulle betydligt skilja sig från 

 »traktblädning eller gruppvis utförd blädning» (se sid. 184, 6:e häftet). 

 Detta påstående är orimligt, då ju jag framför allt just förordat den 

 gruppvisa blädningen. .Men så är det ofta: man lägges till last just 

 hvad man icke sagt. 



