NÅGRA ORD OM SVENSKA STATENS MARKFÖRVÄRF. 3 IQ 



tillämpas å statens skogsegendoinar, hvilka väl hutVudsakligast, om ej 

 alltid uteslutaiulo, äro afsedda för skogsproduktion. 



De stora förlusterna af kronoskogar inom detta län hafva under de 

 senare åren ersatts genom förvärfvandet åt staten af sä betydande och 

 värdefulla skogsegendomar som nuvarande kronoparkerna Granvik och 

 Skagersliolm (å Tiveden) m. fl. 



Värmlands län. 



Kronoparkcrna Sörmo och Gränsjö om tillsammans 847 har försåldes. 



Kopparbergs län. 



2:ne skogslotter utan angifven areal afyttrades. 



Gäfleborgs län. 



4 st. skogslotter, för hvilka någon köpeskilling ej erlades, afhändes 

 kronan. 



Beträffande de s. k. allmänningarna — socken-, härads- och lands- 

 allmänningar — hvilka i forna tider betraktats som statsegendom, så 

 blofvo dessa pä grund af kammarkoUegii ofvannämnda cirkulärbref del- 

 vis emot en obetydlig ränta för tunnlandet, ä vederbörande socknar eller 

 härader upplåtna och fördelatle, och fränhändes kronan på detta sätt ej 

 mindre än 78,444 har inom Upsala, Västmanlands, Östergötlands, Skara- 

 borgs, Alfsborgs, Jönköpings och Kronobergs län, hvilka marker för när- 

 varande kira befinnas i mer eller mindre vanvårdadt skick. 



Om kronans skogar inom landets södra och mellersta delar, såsom 

 af det föregående framgår, blifvit illa medfarna, är detta dock en ren 

 bagatell emot hvad som skett i vårt s. k. framtidsland, Norrland. 



.Ännu vid 1800-talets början voro de stora kronomarkerna därstädes 

 i det närmaste orörda och odisponerade. De ansågos då till all olycka 

 vara utan framtida värde, afsides belägna, som de då voro, och i saknad 

 af kommunikationer. 



Välment och godt var visserligen syftet, då man i lagstiftningen med 

 uteslutande af andra möjligheter och ändamål för kronan af skogarnas 

 användning gjorde gällande, att dessa områden skulle till fromma för 

 landets uppodling och befolkande indelas till nya hemman och upp- 

 låtas till hugade odlare. Men denna lag.stiftning innebar själf fröet 

 till det goda syftets förvanskande, enär man utgått från oriktiga förut- 



