320 A. G. LOENBOM. 



Ty det var icke sä mycket bristen på kommunikationer eller lan- 

 dets aflägsenhet, som utgjorde hindret för att dessa skogar ej ännu 

 kommit i värde, utan fastmera dåvarande handelslagstiftning och tull- 

 förhållandena såväl i utlandet som inom vårt eget land. 



Ty sedan denna lagstiftning ungefär under iSoo-talets midt ändrats, 

 och tullarna i England på trävaror nedsatts och slutligen upphört, fingo 

 skogarna äfven i Norrland sitt fulla värde. Och kommunikationsleder fun- 

 nos redan i landets talrika älfvar och bäckar, hvilka erbjödo naturliga utfarts- 

 vägar för skogarnas alster, endast de för ändamålet härtill anordnades. 

 Det aflägsna läget och de långa afstånden till afsättningsorterna ha därför 

 aldrig ensamt utgjort något hinder för de norrländska skogarnas om- 

 sättande i penningar. 



Och just under denna Ijusningsperiod för Norrland, på 1840- och 

 1850-talen, pågick som bäst en ohejdad spekulation i nybyggen och 

 nyhemman för skogens skull. Såg\erkens ägare och bolag inrymdes 

 därvid utan vidare af myndigheterna som åbor å nybyggen, och skatte- 

 omföringen förmedlades af villiga händer, hvarefter skogen var tillspillo- 

 gifven, för att omsättas i klingande mynt. 



Att den föreskrifna odlingen å dessa för spekulation upplåtna ny- 

 byggen genom vanhäfd förfallit, är ett sorgligt faktum. Den Största 

 möjliga skogstilldelning åt såväl nybyggen som äldre hemman syntes vara 

 dagens lösen, utan att en tanke därvid ägnades på de oerhörda värden, 

 kronan därigenom afhändes. Genom okontrollerade förfaringssätt vid 

 tilldelningen blef denna i regeln flerdubbelt större, än i författningen afsetts. 

 Dennas föreskrift om anslag af 2,500 ä 3,500 tunnland skogsmark för 

 helt mantal omsattes å marken — men ej i papperen — med arealer, 

 som exempelvis i Jämtland kunna uppgå till 25,000 å 45,000 tunnland. 



Afven vid stockfängsttilldelningarna bortslumpades \id denna tid 

 kronans skogar i oerhörd utsträckning. 



I allt som allt kan detta bortslösande af värdefull skogsmark räk- 

 nas i milliontals tunnland, hvilkas besittande nu skulle varit för kronan 

 af största betydelse för erhållande af säkra bidrag till reglering af en 

 alltmera växande budget. 



Och det .stora fosterländska målet: en själfägande jordbruksbefolk- 

 ning inom de vida norrländska skogsbygderna, nödvändig för landets 

 vidare uppodling och för dess värnkraft — detta blef blott en vacker dröm! 



Efter denna i mångt och mycket ofullständiga öfverblick öfver det 

 nedslående förlustkontot,* torde det kännas som en lättnad för skogsvän- 



* Den som härom önskar erhålla mera detaljerade uppgifter, hänvisas till en i Tid- 

 skrift för skogshushållning år 1876 förekommande uppsats, »Bortslösade kronoskogar» af Mt, 

 ur hvilken dessa siffror äro hämtade. 



