322 A. G. LOENBOM. 



Svältan, inom Algustorps, Ljungs, Ovinnestads och Ormunga socknar, 

 kunde erhållas 1,079 tid 4 kld, och å Lilla Svältan, eller den s. k. 

 Ljungs hed, inom Hofs, Molla, Grude och Veseneds socknar, 564 tid 

 12,1 kld — hvilken areal senare ökades till 617 tid 2,0 kld — allt för en 

 köpeskilling af omkr. 15 kr. för tunnlandet, godkändes dessa köpe 

 kontrakt och aftal af Kungl. Maj:t enligt nåd. bref den 2g april 1864. 

 Som emellertid denna rätt till bete och skogsfång befanns i hög 

 grad hinderlig för skogsskötseln, åvägabragtes efter vidlyftiga underhand- 

 lingar sådan öfverenskommelse, att sagda rätt .skulle, jämlikt nåd. bref 

 d. 10 dec. 1897, af kronan inlösas mot en godtgörelse efter 13 kr. 46 

 öre för tunnlandet å Stora Svältan och 15 kr. 25 öre för tunnlandet för 

 större delen och lö kr. för en mindre del — Grude sockens utmark — 

 af Lilla Svältan, dock höjdes sedermera löseskillingen för sistnämnda 

 utmark till 15 kronor 25 öre för tunnlandet. Hela köpeskillingen för intill 

 år 1898 inlösta servitutsrätter hade uppgått till omkring 20,000 kr. 



För att nu komma till de egentliga markinköpen, så togo dessa sin 

 början med år 1875, i det genom 1874 års riksdagsbeslut, (att vid för- 

 säljning af mindre kronoegendomar inflytande medel finge användas 

 till inköp af skogbärande mark) mera betydande tillgångar kunde för 

 ändamålet beredas utöfver de jämförelsevis mindre belopp som förut 

 — och jämväl sedermera — anvisats af s. k. reservationsanslag. Af 

 dylika anslag hafva inköpts nuvarande kronoparkerna Oxhult, Ollestad, 

 Ljungby m. fl. 



På grund af olika Riksdagens beslut skola, som bekant, vissa dy- 

 lika mindre egendomar afyttras, nämligen: 



enligt nåd. bref den 2g maj 1874 de som ej lämna högre arrenden än 

 200 kronor, 



» » » »27 juni 1887 sådana inom de norrländska länen, 



som lämna arrenden å 200 — 500 kr., 



» » » »18 maj 1888 sådana utom Norrland, hvilkas arrenden 



öfverstiga 200, men ej 400 kr., 



» » » » 29 maj 1891 sådana utom Norrland, hvilkas arrenden 



öfverstiga 400, men ej 500 kr. ; samt 



» » » ' 23 maj 1902, enligt hvilket sistnämnda bref må 



försäljas dels sådana utarrenderade kronoegendomar, som lämna mer 

 än 500, men icke utöfver 600 kronor, dels sådana, som ej varit ut- 

 arrenderade för statsverkets räkning, men som uppenbarligen vore eller 

 vid arrendeuppskattning funnes vara af sådan beskaffenhet, att för dem 

 ej kunde påräknas högre arrende än 600 kronor, dels slutligen sådana 

 områden från inköpta skogsegendomar, som ansåges kunna utan olägen- 

 het för skogs,skötseln afyttras, och för hvilka ej kunde beräknas högre 



