332 



A. G. LOENBO.M. 



Redan år iSgo hade alltså, som af denna tablå framgår, inköpts 

 skogar till en areal som öfverstiger den som afyttrades vid den stora 

 »reduktionen», ehuru inköpen före sistnämnda år ej på långt när voro 

 af samma omfattning som sedermera blifvit fallet. 



Af föregående sammandrag synes, att priset för hektar inköpt mark 

 i södra och mellersta Sverige är någorlunda konstant, varierade mellan 

 60, 70 till 80 kronor; endast för Östergödands län öfverstiger detsamma 

 100 kr. för hektar, beroende, förutom på den jämförelsevis betydliga are- 

 alen ofta värdefulla inägor, jämväl därpå, att köpen hufvudsakligast skett 

 under de senaste åren, då virkesprisen i allmänhet varit högre; och hvad 

 angår Malmöhus län med dess höga markvärden och värdefulla boksko- 

 gar stegras detta pris till öfver 240 kr. för hektar. 



Delvis till Riljd af de låga priser, till hvilka .skogsmark inom de 

 norra länen förvärfvats, stanna emellertid medeltalet för hela landet vid 

 omkring 56 kronor för hektar. 



De län, inom hvilka de största markförvärfven ägt rum, äro Öster- 

 götlands, Örebro och Skaraborgs, inom hvilka läns skogsrika delar be- 

 tydande och värdefulla skogskomplex kommit i statens hand, Koppar- 

 bergs län, med de stora f d. bruksskogarna till Kloten och Grönsinka 

 m. fl., .samt Kronobergs län, hvarest, förutom de stora sammanhängande 

 skogarna till Kosta, köpen afsett hufvudsakligen utvidgning af förut- 

 varande kronoparker, därvid jämväl en del s. k. rymarker för skogs- 

 odling förvärfvats. 



Däremot hafva inköpen varit af ringa omfattning inom vissa af 

 de s. k. mälareprovinserna, synnerligast Stockholms och Upsala län — 

 hvilket väl dehis torde ha sin förklaring däri, att de större skogarna 

 inom nämnda län i allmänhet tillhöra ekonomiskt väl situerade bruk och 

 större godsägare, som ägna sin skogsegendom en rationell vård — äfven- 

 som inom de norrländska länen, särskildt hvad beträftar Norr- och Väs- 

 terbotten en naturlig följd däraf, att staten redan är ägare till hufvud- 

 parten af de skogar, som icke disponeras af de stora sågverksbolagen. 

 Den betydliga tillökningen af kronoparksarealen inom sistnämnda tvänne 

 län (se följande sida) har hufvudsakligast skett därigenom, att vid afvitt- 

 ringen .stora områden afsatts till kronoparker. 



Kn och annan torde anse, att den i köpen ingående ytvidd af in- 

 ägor — i medeltal omkring 8 % af det hela — är \äl hög, men kan 

 ofta inköp af skogsegendomar icke komma till stånd, utan att en större 

 eller mindre areal inägor medföljer, och äro dessa inägor dels, såsom 

 ofta i skogstrakter, af mindre god beskaffenhet, så att de med fördel 

 kunna till skog utläggas, därest de icke anses böra bibehållas såsom 

 bostadslägenheter åt skogsvaktare eller skogsarbetare, dels kunna de- 



