336 c. A. HOLLGREN. 



Då det i allmänhet finnes nedlagd en sträfvan hos \ äxt\-ärldens alster 

 att förstora sin växtsfär, skulle denna sträfvan ej har kunnat komma 

 till sin fulla rätt, såvida ej naturen anvisat medel Iiärför. I afseende 

 å eken är det förnämligast 7i'otskrikan, som härutinnan kommit att 

 blifva verksam. Likt kråkfåslarna, med hvilka nötskrikan räknar fränd- 



Nötskrikan (Garrulus glandarius). (Efter Holmgren). 



skap, besitter hon egenskapen att kunna undangömma, för att anlitas 

 under kommande dagar, de födoämnen, hon ej mäktar för tillfället för- 

 tära. Till gömställen för dessa öfverflödiga födoämnen begagnar sig 

 dessa fåglar, där så lämpar sig, oftast af jorden i skogen, och framför- 

 allt tyckas de därvid hafva förkärlek för den invid trädrötter befint- 

 liga. Mångfaldiga gånger har min rapphönshund på slika ställen upp- 

 vädrat godbitar, som kråkor och skator gömt. A platser, sådana som 

 de nämnda, gömmer nötskrikan ekollonen på hösten för att sedermera 

 tillgripa dem under vintern, då födoämnena för henne börja tryta. Un- 

 der hela oktober och november månader är nötskrikan dagen lång mel- 

 lan sina måltider rastlöst s\-sselsatt med detta arbete. Man ser henne 



