MEDDELANDEN. 357 



dels afven därigenom, att de lokala publikationerna möjligen hade större intresse 

 än en filr hela landet gemensam tidskrift. Ansäg att årsskriften var den trefli- 

 gaste tidskrift, han kUnde, därför att den utkom på en gång. 



Skogsrlif/en Aars/irn; trodde, alt det befarade trycket frän Centralstyrelsen 

 ej blefve farligt, ty man hade exempel pä snarlika sammanslutningar pä alla 

 områden, t. ex. jaki föreningar, hushållningssällskap m. d. Talaren kunde ej 

 finna, hvarför just Norrland i skogsfrägor ville sejiarera och framhöll, att man 

 i södra Sverige icke minst i dylika frågor var lifligt intresserad af Norrland, 

 hvarför talaren trodde sig finna någon annan orsak härtill. 



fngmästaiiu WalbiKi kunde ej dela kapten Lindmans åsikt om årsskriften. 

 Gäller det en postilla eller annan religiös uppbyggelseskrift, kan det var.i 

 lämpligt att hafva allt samladt på ett ställe. En sådan bok, kan man vid 

 behof dä och dä studera. Helt annat ställer sig saken i en sådan branch 

 som skogshushållningen, där nya rön ständigt göras. Då kan fördelen af en 

 månadsskrift ej nog framhållas. 



Ihidchefen nf Zcllai instämde med skogschefen Karsberg. Ansäg att För- 

 eningen för skogsvärd i Norrland har större fördel af att få sina rön spridda 

 i 1,500 exemplar än i ett nu relativt ringa antal. 



'• J('igi>!'is/aii')i E. Nilson redogjorde för Kristianstads läns skogsodlings- 

 förenings arbetssätt, som till stor del bestode i utdelande af plantor och frön. 

 Medlemmarne erhålla endast ett mindre häfte, innehållande matrikel, upp- 

 gift ä budget samt någon gäng en kortare uppsats. Om lokalföreningarnas 

 ledamöter ej genom en ringa afgift kunde blifva representerade i skogsvärdsför- 

 cningen, borde åtminstone deras styrelse vara det. 



Riildktihen Gustafsson hade tänkt sig ett samarbete på samma sätt som 

 jägarförbundet. Framhöll xdet Norske Skogselskabs^ organisation som mönster 

 i det fall, att centralföreningen ej kräfver någon afgift af lokalföibunden, utan 

 i stället fördelar ansenliga belopp, som staten anslagit lill dem. Dä staten 

 sålunda i andra länder understödjer skogsvärdsföreningar, ansåg talaren, alt 

 så äfven borde ske här. Han önskade hvarje förening likställd efter dess 

 medlemsantal. 



Ordföranden föreslog därpå, attmötetmåtteajourneras.hvilketförslagbiträddes. 



Mötet öppnades åter kl. 3 då ordet begärdes af KapU-ii Liiiihumi, som 

 föreslog: Föreningen för skogsvärd bildar en hufvudförening med fem kronors 

 årlig afgift, hvaraf 3,50 anses som prenumerationspris för skogsvårdsföreningens 

 tidskrift och 1,50 som afgift för medlemsskap, med hvilket följer den mindre 

 tidskriften. Lokalföreningarna erlägga för hvarje sin medlem kr. 1,50 och 

 blifva härigenom medlemmar i Föreningen för Skogsvård med erhållande af 

 den mindre tidskriften. De lokalförbund, som endast anse sig kunna betala 

 50 öre för hvarje sin medlem, erhålla den mir^dre tidskriften utan medlems- 

 fätt i Föreningen för Skogsvård. 



Öf7'erjägmästarcu (hlenblail. Dä den föregående privata diskussionen 

 ådagalagt, att ej alla ortföreningar anse sig kunna betala afgift af 1,50, men 

 ändock vilja bli medlemmar i Föreningen för .Skogsvård, föreslog talaren, att 

 frågan löstes så, att de ortföreningar, som endast betalade 50 öre per medlem, 

 ändock skulle genom sina styrelser blifva representerade pä allmänna mötet. 



Skogschefen Karsberg biträdde öfverjägmästaren Örtenblads förslag. 



e. Jägmästaren E. Xi/son framställde förfrågan, huru i sädant fall styrel- 

 serna skulle representeras. 



