14 



torhållandet i slutna, regelbundet uppväxta bestånd, men mindre säkert 

 beträffande luckiga och ojämna. Efter gjorda undersökningar bestyrkes 

 af andra tyska författare detta egendomliga förhållande i fråga om 

 medelkubikstammens läge i regelbundna bestånd. Enligt Wimmenauer 

 skulle medelkubikstammen för taUhestånd ligga något djupare ned eller 

 mellan 40 — 45 % af stamantalet uppifrån, eller i genomsnitt vid 

 41.5 % . En sådan sänkning torde för våra tallskogar ej vara behöflig, 

 åtminstone ej för bestånd öfver 70 å 80 år. 



Af öfverjägmästaren Göthc för flera år sedan verkställd uppskatt- 

 ning af en kronan hembjuden skogsegendom i Småland, därvid stam- 

 räkning och uppskattning gjordes af hvarje diameterklass, framgår föl- 

 jande öfverensstämmelse beträffande förhållandet mellan totala virkes- 

 massan och 40 % stammens k x stamantalet. 



Särskildt där frågan gäller ett större antal uppräknade stammar 

 har förfarandet visat sig lemna förvånansvärdt goda resultat. 



För tillväxtberäkning klassvis tillämpas med stor fördel Borggreves 

 tabellmetod eller den å sid. 10 angifna. Tab. II kan äfven användas 

 och den absoluta tillväxten för profstammarne klassvis uträknas och 

 efter denna klassens tillv. %. Se sid. 22. 



Det är antagligt, att total stamräkning endast mer undantagsvis 

 kommer till utförande, och att tillväxtberäkningarna mångenstädes 

 måste grundas på undersökningarna af profytor, å hvilka stamräkning 

 efter klassindelning med tillväxtundersökningar låter sig göra utan allt 

 för stor tidspillan. Flera och mindre profytor äro därvid att föredraga 

 framför ett fåtal, må vara af jämförelsevis större ytvidd. Af de koncen- 

 trerade profytorna är den cirkelformiga lättast att utmärka, helst i 

 glesa bestånd. 



En mindre stam tages därvid till medelpunkt och omknytes löst med ett 

 groft snöre, i hvilket matbandet eller en tågända af radiens längd fastsättes 



