16 



uppskattningen blott tinnnerutbytet, upptagas i bägge fallen endast tininierdug- 

 liga triid, exempelvis till 8". Profytornas stamantal (a) förhåller sig till be- 

 ståndets — skogens — (.4) som profytornas virkestillgång («■) till hela beståndets 



— skogens — (W); alltså <i : A = n- : 11'; deraf 11'= w—- 



Följande exempel torde klargöra förfarandet. Profytornas sammanlagda 

 area uppgår till 2 har: 



Efter denna metod blir u]ipskattuingen visserligen ej så säker som då vid 

 ■en total stamräkning hvarje träd uppmätes ocli klassificeras. Där ett mindre 

 noggrant resultat är tillfyllest för förrättningens än<lamål och där diameterupp- 

 tagningen måste öfverleinnas åt ovant eller möjligen mindre pålitligt manskap, 

 synes det likväl som metoden borde komina till användning, åtminstone torde 

 ■den vara att föredraga framför vanlig uppskattning i linier, där så mycket beror 

 åf en fullt riktig kännedom af skogens eller beståndets areal. Vid den enkla 

 stamräkningen, sf>in kan göras med stor ti<lsbesparing, är kontrollen å man- 

 skapet lätt att handhafva, då endast antalet träd till viss groflek ni)ptages. Vid 

 profytornas uppskattning, rläraf hela taxeringen ytterst beror, är taxator däremot 

 i tillfälle att vid diameterupptagningen förfara med all möjlig noggrannhet. 



Metoden kan utsträckas därhän, att å profytorna jämväl de mindre träden 

 .särskildt uppskattas utan att motsvarande stamräkning göres å skogen. Om i 

 ■det angifna exemplet å profytorna funnits .småträd med en kuliikmassa af 

 12700 kbft, erhålles analogien 200:5000 = 12700: j; x = 317500 kbft. som alltså 

 är skogens virkesmassa utom den af timmerträden. 



Metodens kanske största fördel ligger däri, att arealen ej ingår i beräk- 

 ningarna och att ofullständigt kartlagda skogar, utan att ånyo uppmätas, kunna 

 hastigt nog uppskattas och penningevärderas. Beräkningar öfver tillväxten 

 kunna göras ss. förut beskrifvits. 



