Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 19 



växande måste- och storverksträd. Genom nådig förordning- den 8 

 oktober 1875 hafva scdermorn ägare af skattclieiiiman, liernstade säterier is75. 

 och stadsjord af skatteuatur berättigats att utan lösen fritt disponera 

 öfver den å deras jord växande ekskog af hvad beskaffenhet som hälst, 

 äfvensoin öfver måste- och Rtorverksträd. 



Det i 1805 ars skogsordning kvarstående allmänna förbudet mot 

 svedjande i vissa fall blef genom nådig kungörelse den 2 mars 1819 

 sålunda ändradt, att den henmiansägare, som antingen själf åstundade 

 eller ville tillåta den å henmianet antagne åbo att svedja å sådana 

 hemmanets ägor, som bestode af sandmo, bärgaktig och stenbunden mark, 

 ägde i de orter, där icke annorlunda kunde vara tilltVirene särskildt för- 

 ordnadt, att anmäla sig hos Kungl. Maj:ts befallningshafvande, som 

 utsåge två erfarne män att besiktiga stället, hvarefter ansökningen 

 pröfvades. 



Enligt det ännu vid början af ISOO-talet gjillande hushållssystem 

 föi-ekom äfven inom skogsväsendet en del bestämmelser, hvilka, i ända- 

 mål att gynna hufvudsakligen bärgsbruket, förädlingsindustrien eUer 

 den inhemska skepps- och handelsrörelsen, voro i synnerhet för den 

 del af befolkningen, som ej inom dessa näringsgrenar hade sitt uppe- 

 hälle, tryckande och förlustbringande, såsom bestämmelsen om skyldig- 

 het att till underpris vid bestämda bruk afyttra sin koltillverkning, förbud 

 mot export af visst virke, bestämmelsen om skyldighet att vid garf- 

 verierna uppsamla ekbark, med tiere stadganden till reglerande af för- 

 brukningen och förekommande af prisstegring å skogseflekter. Det ena 

 efter det andra af dessa gamla band försvunne äfven nu. 



Förr hade man, hufvudsakligen för att tillfredsställa kronans och 

 vissa näringars virkesbehof, sökt skyddet mot skogssköfling i inskränk- 

 ningar i den enskildes nyttjanderätt. Sedan sökte man sålunda \ånna 

 en tillfredsställande enskild skogsvård genom att lämna den enskilde 

 oinskränkt dispositionsrätt till sin skog. .lämnsides med att den senare 

 uppfattningen leddes ut i sina konsekvenser, biirjade emellertid göra 

 sig gällande ett nytt åskådningssätt, som sträfvade till ett omedelbart 

 befrämjande af en verklig skogshushållning för dennas egen skull. 



Redan 1818 års riksdagsskrifvelser röja vid jämförelse med de 

 \id fciregående riksdagar afiåtna skrifvelser en förändring i uppfatt- 

 ningen, utvisande, att man började inse skogens stigande värde. ^Vnnu 

 skarpare framträdde detta i den vid 1823 års riksdag yppade opposi- 

 tionen mot de tillämnade åtgärderna, hvilken opposition, ehuru den 

 stannade i minoriteten, dock utan tvifvel ledde till någon mildring i 

 tillämpningen af de fattade besluten. Vid flera tillfällen under de efter 



