1SS8. 



20 Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



år 1810 följande riksdagarna framhölls ock önskvärdheten af en ny 

 tillfredsställande skogsordning, antingen gemensam för hela riket eller 

 med olika bestämmelser för olika landsorter. Äfven efter den reglering, 

 som med kronoskogarne vidtogs på 1820-talet, återkommo klagomålen 

 öfver skogsskötling, och man fick af erfarenhet insikt därom, att man 

 ej längre i den fria jordäganderätten hade tillräcklig säkerhet för en 

 bättre skogshushållning. 



Ett första uttryck för, att upplysning om en rätt skogsvård och 

 om fördelarne af omtänksamhet på detta område vore en måhända 

 viktigare väg att slå in på, utgjorde beslutet om inrättandet af skogs- 

 isss. institutet år 1828. Kort förut hade vissa kommitterade erhållit uppdrag 

 att uppsätta förslag till instruktion för jägeristaten och till inrättandet 

 af en centralstyrelse för hela skogsväsendet i riket. Den 16 mars 1838 

 utfärdades instruktion för skogs- och jägeristaten, och denna blef, utom 

 för hushållningen med kronans skogar, äfven i andra hänseenden af 

 ganska stor betydelse. Meningen var nämligen att vid sidan af den- 

 samma sätta en efter de förändrade förhållandena lämpad allmän skogs- 

 ordning, hvarför ock samtidigt med instruktionens utfärdande afgick bref 

 till kammarkollegium att verkställa en omarbetning af 1805 års skogs- 

 ordning. Åtskilliga omstiindigheter försvårade detta uppdrag, hvilket 

 sedermera år 1859 öfverflyttades å skogsstyrelsen, som samtidigt här- 

 med inrättades. 



Emellertid hade klagomålen öfver skogssköflingen alltjämt fort- 

 gått. Till särskild belysning af tillståndet hade tjänat den berättelse, 

 som af öfverdirektören för landtmäteriet L. Falkman utgafs om en år 

 1850 verkställd ämbetsresa genom rikets norra län och Gotland. 



Ett första försök till ingripande afsåg att genom premiering fram- 

 kalla en förbättrad skogsvård. 8å föreskrefs i nådiga cirkuläret den 

 1850. 30 oktober 1850, bland annat, att en livar, som inom fem år därefter 

 visade sig hafva på egen eller arrenderad jord genom sådd ur hand 

 af tall-, gran- eller lärkträdsfrön uppdragit eller låtit uppdraga barr- 

 trädsplantor på sådant sätt, att minst 3,000 stycken funnes någorlunda 

 jämnt fördelade på tunnlandet, samt så vårdade och fredade, att de 

 icke af kreatur skadades, skulle med iakttagande af vissa uppgifna 

 villkor för odling af 5, 10, 20, 30, 40 och 50 tunnland, men ej däröfver, 

 bekomma en belöning, beräknad efter 10 riksdaler banko för hvarje tunn- 

 land samt att den, som genom fröträds lämnande vid trakthuggning, af 

 tall 40 — 50, af gran 50 — 60 stycken, någorlunda jämnt fördelade å 

 tunnlandet, och för öfrigt på lika sätt, som nyss nämnts, uppdragit 

 eller låtit uppdraga barrträdsplantor, skulle under enahanda villkor för 



