22 Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



hemmanets oundgängliga behof samt, om detta förbud icke hörsammas, 

 med vitets förhöjande ställa skogen på viss kortare tid af högst tre 

 månader på ägarens bekostnad under särskild uppsikt för att sålunda 

 bringa förbudet till åtlydnad; och vare sådan åtgärd, livilken må efter 

 omständigheternas föranledande förnyas, lika befogad, ehvad förödelsen 

 verkställes utaf hemmansägaren själf eller af annan person, som till 

 skogsafverkningen kan hafva betingat sig hans lof». Den sålunda 

 förbjudna skogsförödelsen skulle anses vara förhanden, då skogstrakt 

 i strid mot villkoren för ordentlig hiishållning så af brukades, att hvarken 

 fröträd eller växande plantor funnes kvar å marken till den mängd 

 och beskaftenhet, som sakkunnige män pröfvade erfordras för fullgod 

 återväxt med afseende å skogens art och öfriga naturförhållanden. 

 Skogsägare skulle blifva fri från de lagliga påföljderna för skogsför- 

 ödelse, när han visade, att han vidtagit ändamålsenliga åtgärder för 

 den af brukade skogens bringande till återväxt, eller att densamma i 

 allmänhet behandlades efter sådan regelbunden skogshushållningsplan, 

 som öfverjägmästaren i länet godkänt. 



Förslaget öfverlämnades till högsta domstolen för afgifvande af 

 utlåtande, därvid högsta domstolen mot ifrågavarande stadganden endast 

 gjorde ett par formella anmärkningar; hvarefter Kungl. Maj:t till 

 1857 års riksdag öfvei-lämnade förslaget till ständernas pröfning, med 

 förklarande att Kungl. Maj:t ansett sig ej böra till pröfning företaga 

 de speciella stadgaudena i kommitténs förslag, men för sin del fimnit 

 vissa angifua bestämmelser böra läggas till grund för ny lagstiftning 

 i ämnet. Bland dessa bestämmelser upptogos förslagen om förbud 

 mot svedjande och getters utsläppande samt om skyddsskogar, hvare- 

 mot öfriga föreskrifter om den enskilda skogsvården uteslutits. Ständerna 

 förklarade i skrifvelse år 1858, att de, utom livad anginge ett par 

 detalj bestämmelser, ej hade något att erinra mot de af Kungl. Maj:t 

 angiiha grunderna för en ny skogslagstiftning, hvarjämte ständerna be- 

 viljade begärdt anslag till en skogsstyrelse och skogsskolor m. m. 

 ^^^^- Härefter inrättades, såsom jag redan nämnt, skogsstyrelsen 1859. 



^^^°- Den 25 maj 1860 utfärdades stadga för skogsläroverken och den 29 



1S66. j^mi 1866 u-tkom nådig förordning angående hiishållningen med de all- 

 männa skogarna i riket, hA-arigenom ett länge kändt behof blef fylldt. 

 Denna förordning ägde sedermera tillämpning, till dess nu gällande 1894 

 års förordning utkom, hvilken senare förordning ersatte, utom 1866 års 

 författning, jämväl 1805 års skogsordnings kvarstående stadganden an- 

 gående ek, bok och storverksträd. 



I fråga om den enskilda skogsvården ledde 1856 års kommitté- 



