Kungl. Maj\ts Nåd. Proposition N:o i6. 23 



förslag till iitminstone ett resultat, ty omisskännligt iir, att det ligger 

 till grund för det förslag till skogslag för Gotland, som ar LSfJH 

 euliäUigt antogs af nämnda läns landsting samt, sedan det vid 18G'J 

 års riksdag af enskild motionär bragts under Riksdagens pröfuing, 

 af denna antogs och, af Kungl. Maj:t sanktioneradt, xitfärdades under 

 benämning »Kungl. iorordning angående åtgärder till iorokommunde af 

 skogsloriklelse ])å Gotland den 10 september IHOQ». Nämnda författnings ■'*''^- 

 innehåll är i korthet, att den till skogsbörd af naturen ägnade mark 

 skall diirtill bibehållas, där den ej odlas, bebygges eller till annat därmed 

 jämförligt äudamid anviiudes, samt att sådan mark ej får sköihis eller 

 förödas så, att skogens naturliga återväxt omöjUggöres eller äfventyras, 

 vid påfilljd att all hemmanets skog af Kungl. Maj :ts befallniugsliafvande 

 ställes under förbud f(>r annan afverkuiug än till husbehof, till dess det 

 visas, att ändamålsenliga åtgärder vidtagits till skogens återväxt å den 

 afbrukade markon. Lagen var sålunda byggd på grundsatsen, att skogs- 

 ägare efter aiVerkning är pliktig sörja för återväxt. Men denna princip 

 visade sig vanmäktig, då det gällde framkalla en tillfredsställande skogs- 

 vård. Genom ny lag i ämnet den 30 nuirs 189-1 har man sökt vinna ett 

 starkare skydd för skogen genom att tillika meddela fcirbud mot att från 

 Gotland utskeppa, i lårtyg inlasta eller vid lastageplats upplägga barr- 

 träd, som ej håller i genomskärning minst 21 centimeter vid storändan. 

 Denna sista princip, som är utmärkande för de s. k. cUmensions- 

 ' lagarne, hade tidigare förebild i lagstiftningen. Atsldlliga missförhållan- 

 den vid afvittringarna i de norra länen väckte betänkligheter i fråga 

 om de följda grundsatserna fÖr kronomarkernas användning. I under- 

 dånig framstidlniug den lö maj ISöO riktade landshöfdingenP. H.AVidmark 

 t uppmärksamheten på denna fråga. Detta ledde bland annat därtill, att Kungl. 

 Maj:t år 1868 på Riksdagens begäran tillsatte en kommitté, den s. k. 

 norrländska skogskommittén, med uppdrag bland annat att uppsätta förslag 

 : till åstadkommande af en förbättrad och efter tidsförhållandena samt pä 

 vetenskapliga grunder ordnad skogshushållning i de norrländska provin- 

 serna, hiifvudsakligast beträffande de under allmän vård stående, men ock 

 i liimpliga fall vidkommande de enskildas därvarande skogar. I sitt den 

 i'L december 1870 afgifna betänkande scikte denna kommitté med sifter- •'*''''■ 

 uppgifter ådagalägga, att inom samtliga de norrländska länen påginge 

 en betydande öfveralVerkniug, omfattande icke allenast mogen timnier- 

 (higlig skog, utan äfven, företrädesvis genom det s. k. sparrhygget, unga 

 triid med endast några tums diameter. Jämte det kommittén hemställde, 

 att jordägare skulle vara pliktig bereda återväxt på al'brukad mark vid 



