26 Kunyl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



ningarna i Kopparbergs och Gäfleborgs län samt allmänningarna i Norr- 

 bottens län. 



Emellertid kvarstod fortfarande utan lösning frågan om den en- 

 skilda skogshushållningens befrämjande såsom en gemensam riksange- 

 lägenhet. Frågan var ånyo aktuell redan genom norrländska skogs- 

 kommitténs förslag, hvilket delvis grundade sig på skäl, som voro lika 

 gällande för hela riket, och den af kommittén ifrågasatta skogsordning 

 för Norrland upptog, utom bestämmelser om kronans och andra all- 

 männa skogar, äfven bestämmelser om den enskilda skogsvården. Vi- 

 dare hade landtbruksakademien efter hushållningssällskapens hörande 

 år 1870 till Kungl. Maj:t inkommit med en framställning angående be- 

 höfligheten af lagstiftning för de enskilda skogarne, därvid akademien 

 förmält sig dela den af 19 hushållningssällskap uttryckta mening, att 

 en ändamålsenlig skötsel å enskilda skogar ej ensamt på öfvertygelsens 

 väg stode att vinna, utan att lagstiftoino-en i sådant svfte måste träda 

 emellan, därvid akademien ansett det br)ra stadgas, att skogsägare skulle 

 vara skyldig att efter afverkning bereda återväxt, och att kontrollen 

 häröfver borde utöfvas af någon uiyndigliet inom kommunen. I anled- 

 ning häraf infordrades yttranden från landstingen, huruvida de föror- 

 dade tillämpning antingen af de utaf akademien ifrågasatta bestämmelser, 

 hvarigenom skogsägaren skulle direkt åläggas draga försorg om åter- 

 växten, eller af gotlandslageus princip, som sökte nå samma mål 

 genom stadgande att, då skogsmark blif\'it sk<)tlad eller för()dd, så att 

 skogens naturliga återväxt omöjliggjordes eller äfventyrades, Kungl. 

 Majrts befallningshafvande ägde förbjuda anlitandet af hemmanets skog- 

 för annat än husbehof, till dess ägaren visat, att han vidtagit ända- 

 målsenlig-a åtg-ärder fiir skoe^ens återväxt å den af brukade marken. 

 Landstingens yttranden gingo i olika riktning. Skogsstyrelsen, som 

 jämväl afgaf utlåtande, tillstyrkte en birfattniug, som upptog gottlands- 

 lågcns allmänna bestämmelser samt stadgade, att skogsägare, som efter 

 afverkning utan laga hinder ej befordrade eller skyddade åter väx ten, 

 skulle kunna två gånger af Kungl. Maj:ts befallningshafvande före- 

 läggas tid därtill vid vite, hvarefter eventuellt de erforderliga åtgär- 

 derna skulle genom allmän försorg verkställas på den försumliges be- 

 kostnad. Detta förslag, som vä^^entligen öfverensstämde med det af 

 norrländska skogskommittén afgifna, tillstyrkte skogsstyrelsen dock att 

 tills vidare antagas endast för vissa uppgifna län. Utöfver förenämnda 

 utlåtanden inkommo till Kungl. Maj:t äfven en del andra särskilda fram- 

 ställningar i skogsvårdsfragan. 



