30 Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



Men ehuru domänstyrelsen afstyrkte det jämtländska skogslags- 

 förslaget, ansåg styrelsen likväl, i anseende till de ändrade förhållanden, 

 som inträdt efter det styrelsen år 1885 afgaf sitt nyssbercirda utlåtande, att 

 åtgärder från statens sida numera vore påkallade för att afhjälpa bristerna i 

 den enskilda skogsvården. En lag ensamt kunde väl enligt styrelsens 

 mening ej medföra någon direkt verkan för målets vinnande, utan höll 

 st3'relsen före, att äfven andra åtgärder därtill erfordrades. Men blefve 

 det möjligt att intressera skogsägarne för skogsvården, därigenom att 

 deras åtgärder och arbeten för denna ersattes eller understöddes eller 

 säkerhet bereddes därför, att dessa åtgärder blefve verkställda på ett för 

 ändamålet lämpligt sätt, hvilket kunde ske därigenom, att arbetena ut- 

 fördes under ledning och kontroll af i yrket förfarna personer, borde 

 enligt styrelsens åsikt mycket kunna åstadkommas och en utväg vara 

 funnen, som blefve för landet gagnelig. Dessa åtgärder borde i all 

 synnerhet afse skogsåter växtens främjande, så att kraftiga och växtliga 

 imgskogar uppkomme, hvarigenom lifsvillkoret för ett framtida bättre 

 skogstillståud vunnes. Bestämmandet, af hvad som afsåges med ungskog, 

 kunde dock ej ske genom angifvande af en viss dimension, utan borde 

 en viss åldersgräns för ungskog bestämmas. Förfaringssättet härmed 

 blefve naturligen väsentligen olika, beroende af skogsförhållandena i 

 skilda orter. 



I enlighet med denna uppfattning framlade domänstyrelsen ett 

 förslag angående åtgärder till förekommande af förödelse af ungskog 

 i förening med förslag till bestämmelser dels om en exportafgift å trä- 

 varor, afsedd att användas tUl skogsvårdsändamål, dels om inrättande af 

 skogsvårdsnämnder i de särskilda länen. 



I motiveringen till detta förslag erinrade styrelsen om sitt 

 utlåtande af år 1885, men förklarade att under det årtionde, som 

 sedan dess gått till ända, förhållandena i vissa afseenden ändrats. 

 Efter något förbättrade konjunkturer emot slutet af 1880-talet hade 

 snart följt prisfall såväl å jordbruksprodukter som å järnhandte- 

 ringens alster, framkallande ett ekonomiskt betryck, som återverkat 

 på hushållningen med skogarne, i det att jämväl skogsägare, som 

 förut endast anlitat sina skogar under iakttagande af uthållighet, i 

 många orter ej längre mäktat bevara dem för en alltför hastig realisa- 

 tion. Om man undantoge lappmarkerna och de senast afvittrade eller 

 storskiftade socknarne i öfre Dalarne, blefve de större träddimensio- 

 nerna allt mer sällsynta å enskildes skogar och kunde ej tillräckligt 

 hastigt ersättas af de kvarvarande mindre stammarnes utväxande, 



