32 Kungl. Majits Nåd. Proposition N:o 46. 



som i våra vidsträckta skogsbygder företrädesvis måste påräknas i följd 

 af bristande fröproduktion, äfventyrades, på samma gång skogsmarken 

 utpinades och försämrades genom att ofta kalläggas och utsättas för 

 vind och sol. Utginge man från denna uppfattning och ansåge nöd- 

 vändigt att genom lagbud förekomma detta missförhållande, blefve det 

 nödigt att närmare bestämma, hvad i detta sammanhang afsåges med ung- 

 skog. Då detta ej kunde ske genom angifvande af en viss dimension, enär 

 träden under ogynnsamma växtförhållanden äfven vid hög ålder uppnådde 

 endast ringa groflek, men det oaktadt borde få fritt afverkas, måste en 

 viss åldersgräns väljas, därvid fröbarheten och skogsbeståndens behof af 

 fred under deras lifligaste tillväxt borde i hufvudsak vara bestämmande. 

 Med hänsyn härtill och då såväl fröbarheten som tillväxten utvecklades 

 något olika i skilda landsdelar, beroende af geografiskt läge och höjd 

 öfver hafvet m. m., ansåge styrelsen, att åldersgränsen för ungskog borde 

 bestämmas till 40 år inom södra och mellersta delarne af landet, till 50 

 år inom Kopparbergs län och Gestriklands fögderi af Gäfleborgs län, till 

 60 år inom öfriga delar af sistnämnda län samt till 70 år inom Väster- 

 norrlands och Jämtlands län. Där afverkning af ungskogsbestånd ägde 

 rum utan de garantier, som en af skogstjänsteman upprättad skogshus- 

 hållningsplan medförde, eller afverkningen utfördes annorledes än såsom 

 hjälpgallring eller hyggesrensning eller ock i beteshage för betets för- 

 bättrande, måste densamma anses skogsförödande och såsom sådan för- 

 ))judas, helst som genom intagaiidet i lagen af nyss näranda undantagsfall 

 skogsägaren bibehöUes vid rättigheten att verkställa de huggningar, som 

 erfordrades för nnti-skos-ens vård och beteshagarnes vidmakthållande såsom 

 sådana. Man kunde visserligen invända, att skogsägaren kunde förebara 

 sig sakna förmåga att Ijedöma, huruvida skogen uppnått den för afverk- 

 ning tillåtna åldern eller ej, men härvid vore att erinra, att genom fäll- 

 ning af ett eller annat träd och årsringarnes räkning visshet härutinnan 

 kunde vinnas utan afsevärd kostnad eller stort besvär. Då lagens in- 

 gri2:)ande städse blefve beroende af fackmans undersökning, och afverk- 

 ning för husbehof icke i något fall komme att hindras, syntes den ftire- 

 slagna lagen i sig innebära det minsta möjliga ingrepp i den enskildes 

 skogsskötsel, som med någon verkan kunde ifrågasättas. 



På nu anförda skäl föreslog domänstyrelsen, att för riket i dess 

 helhet, med undantag af Gotlands, ^"ästerbotteus och Norrbottens län 

 samt Särua socken af Kopparbergs län, skulle utfärdas en lag inne- 

 fattande hufvudsakligen följande stadganden. 



1. Om växande ungskog af barrträd sköflades oeli föröddes å 



