Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 33 



mark, som ej odlades till åker eller äng eller afröjdes till trädgård eller 

 byggnadstomt eller för annat likartadt ändamål, skulle Kimgl. Maj:ts be- 

 tallniiigsliaiVande äga att vid verkande vite förbjuda, att skogen å 

 ifrågavarande hemmans till skog eller beteshage häfdade mark tillsvidare 

 anlitades för annat än husbehof. 



2. Begi-epjiet ungskog bestämdes på sätt, som nyss är angifvet. 



3. Afvcrkuing till följd af föreläggande vid laga skifte eller af 

 annat tvång eller i enlighet med af skogstjänsteman upprättad hushåll- 

 ningsplan eller för betets befordrande i inhägnad beteshage eller ock 

 för skogsviirdens främjande genom hjälpgallring eller hyggesrensning 

 vore ej att anse såsom sköflaude eller förödande af ungskog. 



4. Från förbudet för saluafverkning kunde man vinna befrielse 

 genom beredande af återväxt. 



5. Kommunalnämnd och kronobetjänt hade att hålla uppsikt å 

 skogsskötseln samt hos Kungl. Maj:ts befallningshafvande göra anmälan 

 om förödelse af ungskog. 



6. Kungl. Maj:ts befallningshafvande ålåge att i anledning af sådan 

 anmälan låta verkställa undersökning genom vederbörande skogstjänste- 

 man och två gode män, utsedde af landstinget, samt att därefter meddela 

 sitt beslut i ärendet. 



Ofver detta domänstyrelsens förslag lämnades samtliga länsstyrel- 

 ser och landsting tillfälle att yttra sig. I dessa yttranden framhölls 

 i allmiiuhet det n^idvändiga i, att något gjordes å lagstiftningens väg i 

 berörda ämne, men då det gällde att afgöra, hvilka lagstiftningsåtgärder, 

 som i detta hänseende borde vidtagas, yppade sig meningsskiljaktigheter, 

 som syntes bero därpå, att förhållandena inom landets olika delar icke voro 

 likartade, och att en skogslag icke ansågs i alla sina bestämmelser 

 böra gälla för hela riket eller större delen däraf. Detta förhållande, 

 jämte svårigheten att utröna skogens ålder, har också varit ett af de 

 mest använda skälen för det ganska allmänna afstyrkandet af domän- 

 styrelsens förslag. Mot de föreslagna exportafgifterna anfördes hiifvud- 

 sakligen, att desamma skidle medföra omfattande och kostsamma an- 

 ordningar, samt att det vore mindre egentligt, att dessa afgifter, som 

 inflöte hufvudsakligen från vissa län, skulle komma skogsvården i öfriga 

 delar af landet till godo. 



Ar 189G väcktes åter inom Riksdagen fem olika motioner i ämnet, isbs. 

 och aflät Riksdagen med anledning af dessa motioner den 13 maj 1896 

 till Kungl. I\laj:t förut omförmiilda skrifvelse i ämnet, som föranledde 

 tillNiittaiulet af den kommitté, h vilkens betänkande och liirslag nu äx'o 

 föremål för Kungl. ]\Iaj:ts pröfning. 



Bih. till Riksd. Prot. 1903. 1 Sami. 1 Äfd. 31 Haft. 5 



1 



