Kitngl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 46. 37 



kau parukiuiH högre arrende cäu COO kronor, dels ock beträffande till 

 inköpt skogsegencToni hörande område, som utan olägenhet för skogs- 

 skötseln anses kunna afyttras, det må bero af Kiingl. Maj:t att, efter 

 omständigheterna i hvarje fall, förordna, huruvida egendomen eller om- 

 rådet bör för kronan bibehållas eller till större eller mindre del för- 

 säljas. 



Vidare har kommittén i sitt betänkande erinrat, hurusom i likhet Kommuneri 

 med staten kommuner och offentliga korporationer hafva en tillvaro, °^^å^'j^J, 

 som sträcker sig öfver många generationers lifslängd. Därmed vore skogar. 

 ock den viktigaste förutsättningen gifven lor, att skogen i deras hand 

 skulle blifva föremål för en på uthållighet beräknad hushållning. Men 

 erfaronlieten gåfve vid handen, att man hos dessa smärre samfund ej 

 alltid kunde påräkna samma villighet att låta stundens fördel stå till- 

 baka för framtidens kraf, som under normala förhållanden förefunnes 

 hos statsmaktens nullsraän. Från skilda länder vore ock det onidöme 

 enstämmigt, att det tillstånd, hvari kommuners och korporationers 

 skogar befunne sig, vore fullt tillfredsställande endast där, 1 ivarest de 

 stode under förvaltning och vård af statens skogstjänstemän, samt 

 vidare nöjaktigt, i den mån dessa tjänstemäns befogenhet att kontrol- 

 lera och ingripa i de kommunala styrelseorganens förvaltning af skogen 

 vore verksam. Väl skötta, beredde skogar, tillhörande kommunen, 

 dennas medlemmar synnerligen stora fördelar såväl genom tillgång på 

 virke in natura som genom de medel, som inflöte genom försäljning 

 af skogsprodukter. Flerstädes kunde genom dessa medel bördan af 

 kommunala besvär märkbart lättas. Äfven hade man anmärkt, att del- 

 aktighet i en allmänningsskog bidroge att stärka bandet emeUan be- 

 folkningen och dess hembygd. 



De skogar, kommittén här afser, äro dels härarl.'^nllmänninqar., dels 

 allmänna inrättnmgars skogar, dels städernas skogar., dels ock besparing.s- 

 skogarne och sockenallmänningarna i Kopparbergs och Gäfleborgs län. 



Efter eu redogörelse för den äldre lagstiftningen angående härads- Säradtaii- 

 allmänningarna, har kommittén beträffande lands- och häradsallmännin- "^""'"ii"""- 

 garna., erinrat, hurusom 1805 års skogsordniug innehöll, att de, som i länet 

 eller häradet bygga och bo, skulle äga att nyttja sådana allmänningar. 

 Öfverinseendet öfver dessa skogar skulle tillhöra Kungl. Maj:tsbefallnings- 

 hafvande, som ägde att bevilja utsyningar samt förordna om deras 

 rätta nyttjande. Det utsynade virket skulle i första rummet anslås 

 till boställen, allmänna broar och byggnader. Först i andra rummet 



