Ktingl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 40. 61 



Allmänningarna i Norrbottens län hafva enligt nådigt bref den 9 

 november 1877 bildats på det sätt, att af det skogsanslag, som vid af- 

 vittringen tilldelats byar, hemman dcli nybyggen, en fjärdodel afsatts till 

 en för socknens jordägare samfälld skog. För dessa skogar liar Knngl. 

 Maj:t efter framställning af Knngl. Maj:ts befallningshafvande meddelat 

 särskilda föreskrifter, (ilenoin dessa har stadgats, bland annat: att 

 jordägarne i soeknon hafva del i alhniinningen efter skattetal, att dessa 

 skogar, i allt hvad skogshnshållniugen angår, stå under skogsstatens 

 vård och förvaltning, att afverkning ej får företagas annat än eftei" 

 ntstämpling af vederbörande skogstjänstemän, därför ersättning utgåi' 

 jändikt den för ut:,yningsförrättningar åt enskilde stadgade grund, att 

 från allniänuingarna iuHytando medel skola levereras till länsstyrelsen 

 för att bilda en fond, hvilken genom länsstyrelsens försorg giires frukt- 

 bärande och förvaltas, dock med biträde af en å kommunalstäuinia vald 

 styrelse, samt att fondens afkastning icke må användas för sådant 

 kommunalt ändamål, för hvilket kommunens medlemmar äro underkastade 

 uttaxering, med mindre hela utskyldsbeloppet för samma ändamål oeli 

 således jämväl den del däraf, som belöper å icke jordägande medlemmar 

 ;if kommunen, tages af fondens afkastning. 



Beträffande allmänningarna och besparingsskogarna i Kopparbergs 

 liin samt besparingsskogarne i GJäfleborgs län har kommittén, efter 

 lämnad redogörelse för deras tillkomst och ytvidd, i fråga om deras 

 betydelse (K-h f()r\*altning vidare anfiirt, hurusom det vore onekligt, att 

 dessa samfällda skogar fiir ortens befolkning vore af stort gagn. Genom 

 de betydande tonder, som bildats af deras afkastning, hade det blifvit 

 möjligt att utföra många allmännyttiga arbeten, som eljest skulle öfver- 

 stigit befolkningens krafter. Likaledes vore dessa fonder till stor 

 liittnad i de kommunala bördorna. Ifrågasättas kunde dock, om ej 

 vissa af dem vuxit till en sådan storlek, att den rikliga penningetill- 

 gången föranledde kommunala utgifter, som knappast kunde anses nöd- 

 vändiga. Beträffande de föreskrifter, som gällde för själfva skogarnes 

 förvaltning, vore ej något att anmärka angående Svärdsjö och Envikens 

 socknars allmänningar, ty för dem gällde enahanda lagstiftning som 

 för häradsallmänningarna. Ufriga nu ifrågavarande skogars skötsel 

 vore däremot i allt för hög grad beroende på de af delägarne tillsatta 

 allmänningsstyrelserna. Därigenom hade intresset att öka fonderna 

 kommit att vida mera tillgodoses än skogsvården. Den af allmännings- 

 styrelsen antagne förvaltaren vore för mycket beroende af denna styrelse 

 för att kunna geut emot nyss angifna intresse göra skogsvårdens kraf 

 gällande. Under sådant forhållande vore knappast att påräkna, att dessa 



