s 



KiingL Maj.is Når/, fropoxifion N:n ill. fi7 



öfver den rosolutiou, Kuugl. Muj:1s belHllniugsluilVande i sädriut al- 

 seende meddelat. I'å de anförda skäkm och då statens ingripande 

 till betryggande ai' menigliotsskogarnes skötsel vore fullt befogadt, har 

 Kung]. ÄIaj:ts befallningshafvandc biträdt skogskommitténs ifråga- 

 varande förslag. 



Douiänstyrelscn liar anfört, bland annat, att de skogssamfällig- 

 heter, hvilka under namn af besparingsskogar eller sockenallmänningar 

 under senare tider bildats i sainmanhang med afvittring och storskifte 

 i Kopparbergs och Gäfleborgs län äfvensom i de två uoi"dligaste länen, 

 liksom do från äldre tider härstammande liäradsallmänningarna, hade en 

 stor betydelse för de orter, där dessa skogssamfälligheter kommit till 

 stånd; och särskildt för nu nämnda orter, där hemmansskogarua allt 

 mer öfverginge i sågverksbolageus händer, hade samfällighetsskogar 

 betydelse ej endast i forstligt utan äfven i socialt hänseende. 



Styrelsen ausåge det vara af synnerlig vikt, att trygghet bereddes- 

 för dessa allmänuingsskogars skötsel med hänsyn jämväl till framtiden 

 och de efterkommandes rätt; och tillstyrkte styrelsen därför i hufvudsak 

 bifall till kommitténs författningsförslag, mot hvars genomförande så 

 mycket mindre syntes kunna uppstå betänkligheter i anledning af hvad 

 allmänningsstyrelserna anfört, som vissa delar af Venjans sockenall- 

 männing enligt nådigt bref den 8 juni 1894 redan blifvit ställda under 

 allmän vård och förvaltning samt Lima och Transtrands allraänningar, 

 hvad afverkningen beträffade, enligt nådigt bref den 8 april 1870 stode 

 under revirförvaltarens tillsyn. 



Emot författningsförslagets detaljbestänimelser hade styrelsen ej 

 annat att anmärka, än att den i 5 § omförmälda, staten tillkommande 

 ersättning för skogstjänstemans förvaltningsåtgärder syntes styrelsen 

 böra utgå icke enligt gällande resereglemente, utan efter viss afgift för 

 hektar. Om till utgångspunkt hiirvid toges, att statsvei-ket borde be- 

 redas skälig ersättning för anställande af en ökad skogspersonal, utan 

 att allmänningsdelägarne däraf allt för mycket betungades, syntes, i 

 betraktande af skogsbrukssättet i de orter, där ifrågavarande skogar 

 vore belägna, och allmänningarnas i allmänhet större areal, en afgift 

 af 10 öre för hektar vara lämplig. 



På grund af hvad i detta ärende hörda myndigheterna anfört, 

 anser jag kommitténs framställning i förevarande afseende böra med 

 den af domänstyrelsen föreslagna ändring godkännas. 



Åfven i Norrbottens län hafva sockenallmänningar vid afvittring i 

 vissa socknar bildats, och inom Västerbottens län äro enligt nådiga 

 brefxet den 1 mars 1901 sådana allmänningar ofvan odlingsgränsen inom 



