Kurigl. Maj.-ts Nåd. Proposition N:o 46. 71 



skogarna orh på grund diii-af nuder mindre utvecklade förhållanden 

 kiinua haiVa ett visst berättigande, men redan den omständighet, att 

 don princip, hvar})å de äro byggda, icke upptagits i något annat 

 lands lagstiftning än Sveriges, tinner kommittén ägnad att väcka miss- 

 \ tro i alseende å deras ändamålsenlighet. Denna misstro har kommittén 

 } ej' funnit undanröjd ni' den närmare granskning af deras verkningar, 

 som konuuitton verkställt, och hvai-s resultat huiVudsakligen sammanfaller 

 med hvad domäustvrelseu i sitt nyss berörda utlåtande af år 1895 anfört. 

 Hvad slutligen domänstyrelsens sistnämnda år framlagda förslag angår, 

 yttrar kommittén, att vid itppgiirandet af detsamma visserligen i vida 

 \ högre grad än i förut framkomna förslag tagits hänsyn till de nöd- 

 > vändig-a fiirutsättningarna för en god skogshushållninii,-, och att från teo- 

 retisk synpunkt fögii vore att anmärka emot att lägga skogens ålder 

 fill grund fiir afverkningsriitten, i det att fröbarheten och skogsbeståndens 

 bchof af fred under deras litligaste tillväxt genom en sådan lagstiftning 

 tillgodosåges, men vid tillämpningen anser kommittén däremot, att be- 

 tydande svårigheter skulle yppa sig-, då trädens ålder ej med lätthet 

 skulle kunna utrömis, ocli då afverkning af ungskog för skogsvårdens 

 främjande genom lijiilpgallring och hyggesrensning ej rubricerats så- 

 som skcifling af ungskog, hvarigonom ett vidt fält blifvit öppnadt för 

 skogsinnehafvares individuella uppfattning. (Transkningen af samtliga 

 de nämnda lagförslagen har, säger kommittén, fört till samma resultat, 

 som den af kommittén i dess betänkande gifna framställningen af ut- 

 ländska och inhemska gällande skyddslagar, nämligen till ei-kännandet 

 af svårigheten att medelst reglementerande föi-eskrifter framkalla en 

 ni) jäktig skogshushållning. 



Sin egen uppfattning af de grundsatser, som böra tillämpas vid en 

 lagstiftning på detta område, har kommittén uttalat sålunda, att kom- 

 mittén ansåge den enskilde skogsägaren böra vara förpliktad såväl att 

 bedrifva afverkning ]ia ett fiir skogens reproduktion ändanutlsenlig-t sätt, 

 som att därefter vidtaga de åtgärder, h\ilka med hänsyn till förhållandena 

 erfordras, lör att fullgod återväxt skall inom kortaste tid komma till stånd. 

 1 intetdera af dessa afseenden leder det enligt kommitténs åsikt till målet 

 att uppställa en abstrakt regel till skogsägarens efterrättelse, utan anser 

 konimitt/Mi, att, om sandiällets kraf ])å skogsmarkens bevarande skall 

 lill^-odoses och på samma gång den enskildes frihet att lämpa sin hus- 

 liallning ej mindre efter skogens beskatlenhet än efter sina egna ekono- 

 miska förhållanden ej oskäligt inskränkas, måste i stället för den döda 

 regeln sättas ett lefvande sarafundsorgan, som öfvervakar den enskilda 

 skogshushållningen och på samma gång kan understödjande ingripa däri. 



