72 Kungl. Ma):ts Nåd. Proposition N:o 46. 



Den ledande gTundtankeii i eti blifvande skogslagsstiftning rörande 

 enskildes skogar bör således enligt kommitténs mening vara den, att den 

 egentliga skogsmarken skall användas till skogsbörd, samt att det i följd 

 däraf bör vara förbjudet såväl att bedrifva skogsafverkning på sådant 

 sätt, att skogens föryngring äfventyras, som att efter skedd afverkning 

 behandla skogsmarken så, att enahanda fara därigenom inträder. Att 

 från detta förbud medgifva undantag för mark, där på grund af växt- 

 betäckningen eller markens beskaffenhet i öfrigt den naturliga åter- 

 växten är underkastad särskilda svårigheter, bör, anser kommittén, så 

 mycket mindre komma i iråga, som just beträffande sådan mark den 

 största varsamhet är erforderlig, på det att den ej må blifva för skogs- 

 börd fullständigt oduglig. Däremot skulle lagen icke lörhindra att taga 

 skogsmark i anspråk för högre art af odling eller till tomtplats eller 

 annat dylikt ändamål. Likaledes har kommittén ansett, att staten icke 

 kan ålägga den enskilde att skogsodla förut beliutliga kalmarker. 



I olikhet med hvad som skett i föregående laerfcirslas', hafva af angifna 

 skäl i kommitténs förslag angående skogens behandling icke uppställts 

 några bestämda regler, genom hvilkas iakttagande skogsägaren skulle anses 

 liafva uppfyllt sina skyldigheter uti ifrågavarande afseende. Den närmaste 

 uppsikten däröfver, att skogsägaren iakttoge de skyldigheter, som honom 

 ålåge, skulle tillkomma en f<)r hvarje län tillsatt skogsvårdsstyrelse, som 

 därjämte skulle få åtskilliga andra uppgifter för skogsvårdens främjande 

 sig anförtrodda. För beredande af nödiga medel åt skogsvårdsstyrelserna 

 att fylla dem åliggande uppgifter skulle en viss afgift påläggas trävaror, 

 som från landet exporterades, Inarjämte det skulle åligga skogsägare 

 att vid upplåtelse af rätt till skogsafverkning nedsätta \isst ])enning- 

 belopp. 



1 öfverensstämmelse med dessa hufvudgn;nder har kommittén 

 uppgjort fiirut omförmälda fiirslag till lag om vården af enskildes skogar, 

 till förordning om skogsvårdsstyrelser, till lag om skogsvårdsafgifter 

 och till lag om skyldighet för skogsägare att vid u))plåtelse af rätt till 

 skogsaf\'erkning nedsätta visst penningl)elopp. 



I sina öfver dessa kommitténs författningsförslag afgifna utlåtanden 

 hafva länsstyrelserna, flere under ål)eropande af sina år 189.5 afgifna 

 yttranden angående domänstyrelsens då framlagda förslag, till livilket 

 kommitténs författningsförslag i vissa delar ansluter sig, gifvit uttryck 

 åt samma uppfattning, som vid nyss niimuda tillfälle mera allmänt 

 uttalades såväl om nödvändigheten af lagstiftningens ingripande, som 

 ock, med undantag för Jämtlands och Västernorrlands län, om lämplig- 

 heten af en lagstiftning, som, utan att ingripa i den enskildes för- 



