Knngl. Mttj.ts Nåd. Proposition N:o 4f!. 



(läreiiiot för siinnolikt, att. vid stigande ekonomisk utveckling i allmän- 

 het, och särskildt (hi lättade koiiiiiiunikationer koinme att inom de två 

 nordligaste hiiien iiH)jligg(ir;i iippknmsten af |)ap|iersina.ssetillvcrkriiiig, 

 kolniiig och audra iiidiistriiT, som kiiiide tillgnihigöra de smärre virkes- 

 sorterna, olägenheterna af" dimensionslagen komme att framträda med 

 den styrka, att ortens befolkning funne lämpligt att [)åkaila densammas 

 utbytande mot andra föreskrifter, bättre lämpade efter de sålunda ändrade 

 föriiållandena. Vöv det nuvarande ansåge emellertid konmiittén ej någon 

 förändring böra föreslås beträflfaude ifrågavarande lags grundtanke, för- 

 budet mot utförsel oeli försiiljning af undermåligt virke. 



De af kommittén fcireslagna författningar angående den enskilda 

 skogshushållningen, oui h vilka nu är fråga, skulle alltså gälla för alla 

 delar af landet, med undantag al' Gotlands, Västerbottens och Norrbottens 

 liin saint Sårna socken med Idre kapellag i Kopparbergs län. 



Hvad särskildt angår påläggandet af skogsvårdsafgifter vid export 

 af trävaror från uänuubi delar af hiudet, har kommittén anfiirt, att så 

 länge för dessa landsdelar särskilda restriktiva skogslagar fiirblefve 

 gällande, syntes icke någon skogsvårdsafgift böra drabba de inom dem 

 afverkade trävaror, helst kommittén icke ifrågasatt, att skogsvårdsstyrelser 

 skulle finnas därstädes. Väl kunde man säga, att särskildt för skogs- 

 ägarne inom Västerbottens och Norrbottens län skogsvårdsafgiftens 

 tillämjiande skulle kunna anses medföra I)etydande ftirdelar, i det att en 

 stor del af det virke, som utfördes därifrån, afverkats å kronans skogar, 

 under det att skogsvårdsafgiften skulle användas uteslutande till fromma 

 för den enskilda skogshushållningen, samt det icke vore tvifvelaktigt, 

 att de genom en sådan afgift inflytande medel i dessa län skulle kunna 

 få en synnerligen god användning genom afdikuing af vattensjuk skogs- 

 mark. ÄlVön vore obestridligt, att det i en viss grad innebure en 

 oegentlighet, att trävaruexportören i dessa län undginge att erlägga en 

 afgift, som hans yrkesbröder i angränsande orter skulle hafva att vid- 

 kännas. Men kommittén hade så mycket mindre kunnat på grimd af 

 dessa, omständigheter öfvergifva grundsatsen, att skogsA'årdsafgifterna 

 borde utgå allenast i samband med tillämpningen af den af kommittén 

 toreslagna lagstiftning om den enskilda skogshushållningen, som kom- 

 mittén hyste den föreställning, att den nu för våra nordligaste län 

 gällande dimensionslagen inom en icke allt för långt aflägsen framtid 

 skulle genom fiirhållaudenas egen makt utbytas mot en mera tidsenlig 

 lagstiftning. Mot den af kommittén sålunda gjorda begränsningen i 

 tillämpningen af den föreslagna lagstiftningen om den enskilda skogs- 

 hushalluiugen har domänstyrelseu ej haft något att erinra. 



