78 Kungl. Maj.is Nåd. Proposition N:o 46- 



Anledningen därtill, att jag- det oaktadt lios Kungi. Maj:t gjorde 

 framställning därom, att Kungl. AIaj;t måtte anbefalla sina befallnings- 

 liafvande i Gotlands, Västerbottens, Norrbottens och Kopparbergs län 

 att afgifva underdåniga utlåtanden, huruvida icke de i nu förevarande 

 författningsförslag ifrågasatta bestämmelser lämpligen skulle kunna, 

 under förutsättning att de komme att i hufvudsak blifva gällande 

 inom öfriga delar af riket, äga tillämpning inom förstämnda tre län och 

 omförmälda socken i Dalarne, var den, att Riksdagen i sin skrifvelse 

 den 13 maj 1896, som föranledde tillsättande af nu ifrågavarande kom- 

 mitté, uttalat bland annat, att ehuru en för alla orter lämplig gemen- 

 sam lag sannolikt icke kunda erhållas, Riksdagen dock liöUe före, att 

 det gåfves vissa hufvudgrunder, hvilka kunde vara gemensamma och 

 på hvilka lagen hvilade, under det att därtill komme särskilda bestäm- 

 melser olika för de skilda orterna med hänsyn till där befintliga olika 

 förhållanden; att ett stadgande om skyldighet för skogsägare att efter 

 afverkuing sörja för skogens återväxt vore af den art, att det lämpade 

 sig fiir hela landet, med undantag möjligen för de allra nordligaste 

 delarna däraf, ehuru liestäminelserna om sättet för åstadkommande af 

 återväxt borde läm^oas efter de olika landsdelarnas olika l'()rhållanden; 

 äfvensom att i en för landet i dess helhet gällande lag kunde gifvas 

 allmänna bestämmelser mot en skadlig öfverafverkning af skog, ehuru 

 detalj st adgandena därom syntes böra vara olika för skilda delar af 

 landet. I öfverensstämmelse med de åsikter. Riksdagen sålunda uttalat, 

 ansåg jag det böra tagas under närmare omprr>fning, huruvida ej de 

 Ijlifvande allmänna lagbestämmelserna angående värden af enskildes 

 skogar skulle kunna göras gällande för landet i dess helhet, äfven om 

 vid sidan däraf särskilda bestämmelser kunde anses nödiö^a för vissa 

 delar af landet. Särskildt i fråga om de föreslagna skogsvårdsafgifterna 

 ställde jag mig tveksam gentemot den begränsning i afseende å deras 

 utgående, som 'af kommittén föreslagits. 



Emellertid hafva Kungl. Maj:ts befallningshafvande i samtliga nu 

 ifrågavarande län motsatt sig utsträckningen af de ifrågsatta allmänna 

 lagbestämmelserna angående vården af enskildes skogar till nyssnämnda 

 delar af landet, där särskilda skogslagar redan för närvarande äro gällande. 



Kungl. Maj:ts befallningshafvande i Gotlands län meddelar i sitt 

 utlåtande, att länets landsting till Kungl. Maj:ts befallningshafvande 

 ingifvit en till Kungl. Maj:t ställd framställning, att lagen angående 

 åtgärder till förekommande af skogsförödelse inom Gotlands län den 

 30 mars 1894 måtte varda upphäfd och i stället ett af landstinget vid 

 dess sammanträde den 1 oktober 1901 godkändt förslag till skogslag 



