84 Kungl. Maj:ts Xåd. Proposition K:o 46. 



jag mig, med hänsyn jämväl därtill att de kostnader, som för tillämp- 

 ningen i dessa trakter af återväxtlagens föreskrifter skulle blifva er- 

 forderliga, komme att blifva ganska betydande, icke äga tillräcklig 

 anledning att nu tillstyrka utsträckning af bestämmelserna i kommitténs 

 förslag till återväxtlag till nyssnämnda delar af Västerbottens ocli 

 Norrbottens län. 



Därest sagda bestämmelser icke skulle komma att afse nu 

 ifrågavarande delar af landet, torde äfven frågan om införande af 

 skogsvårdsstyrelser i Västerbottens och Norrbottens län förfalla. 



Däraf följer väl icke ovillkorligen, att frågan om påläggande af 

 afgifter vid export af virke, afverkadt inom de orter, där utsynings- 

 eller dimensionslagar äro gällande, äfven utan vidare skulle anses vara 

 förfallen. Obestridligen innebär det en oegentlighet, att exportörer af 

 dvlikt virke skulle undgå att erlägga en afgift, som måste erläggas 

 vid export af allt annat virke, som inom landet afverkas, likasom 

 uppenbarligen de genom en sådan afgift inflytande medel i dessa orter 

 skulle kunna få en synnerligen god användning. Men då det ansetts 

 alltför betungande för skogsägarne inom de orter, där utsyuingstvång 

 gäller, att vidkännas såväl utsynings- som skogsvårdsafgifter, samt — 

 vid det förhållande att den vida öfvervägande delen af det virke, som 

 exporteras från Västerbottens och Norrbottens län, afverkas inom länens 

 lappmarker — genom påläggande af skogsvårdsafgifter allenast å virke, 

 som afverkas inom de delar af sagda län, där dimensionslagen gäller 

 och där skogarna i allmänhet lära vara ganska uthuggna, endast 

 mindre afsevärda belopj) torde komma att inflyta, under det att en del 

 kostnader för afgifternas uttagande icke kunde undgås, finner jag mig icke 

 häller böra ifrågasätta meddelande af föreskrifter i nu omförmälda syfte. 



Jämväl i en annan landsdel har kommitténs förslag till återväxt- 

 lag icke vunnit anslutning. Inom Västernorrlands och Jämtlands län 

 hafva såväl länstyrelser som landsting, sågverksbolag och för trävaru- 

 rörelsen intresserade personer, hvilka inkommit med yttranden i ämnet, 

 afböjt det nämnda lagförslaget, under uttalande af behofvet af en in- 

 skränkning i det fria förfogandet öfver ungskogen, till hvars skydd 

 en dimensionslag förordas. I dessa yttranden framhålles i allmänhet 

 otillräckligheten af en återväxtlag, hvilken vore i saknad af bestämmelser, 

 som befordrade ett uthålligt skogsbruk, och hvilken icke uppställde något 

 hinder mot sköfling af växtlig ungskog eller mot markens kalhugg- 

 ning, ehuru en sådan ansåges ogynnsam för framkallandet af den ekono- 

 miskt bästa tallformeu. Länsstyrelserna i de ifrågavarande länen fram- 



