Kuitgl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 89 



För de anmärkningar, som af de i ärendet hörda myndigheter 

 Iramställts mot särskilda paragrafer i koniniitténs förshig, och som i åt- 

 skilliga afseeuden tagits i beaktande \iå IVirslagets omarbetning inom 

 jordbruksdepartementet, har jag redan förut haft tillfälle att för Kungl. 

 Majit redogöra. Det torde därför icke vara erforderligt att nu ånyo 

 genomgå desamma, utan torde jag kunna inskränka mig till att upp- 

 taga de af högsta domstolen mot det omarbetade förslaget framställda 

 anmärkningar till närmare skärskådande. 



Dock anhåller jag att dessförinnan få, beträffande \issa från 

 skogsvårdssynpuukt mot 1 och 13 §§ i kommitténs f(irslag gjorda erin- 

 ringar, lämna en något utförligare redogörelse, då affattningen af dessa 

 §§ ;ir ai" väsentlig betydelse, för att det med lagen afsedda syftemål må 

 kunna vinnas. 



Emot dessa §§ har anmärkts, bland annat, att desamma ej 

 med tillriicklig tydlighet angåfve, hvarken livad som menades med 

 »egentlig skogsmark» eller beskaffenheten af de förhållanden, under 

 livilka det borde antagas, att skogens föryngring kunde äfventyras 

 i följd af det sätt, hvarpå afverkningen bedrefves, eller af skogs- 

 markens behandling, efter det afverkning ägt rum, samt att reglerna för 

 den enskilda skogsvården därför borde gifvas ett mera bestämdt och 

 mera detaljeradt innehåll, eller att åtminstone genom bestämmelse i 

 lagen borde beredas den enskilde skogsägaren utväg att, om han sä 

 önskade, ftirskatia sig de skogsvårdande myndigheternas yttrande på 

 förhand, huruvida t. ex. en tillämnad afverkning vore att anse såsom 

 Bih. till Riksd. Frät. 1903. 1 Sami. 1 Afd. 31 Haft. 12 



