Kutiyl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 46. 93 



sats blifvit tillämpad, att, om enskild man tillhörig- skogsmark vid eller 

 efter afverkning bletVe ntsatt för vanskötsel, det skulle åligga jord- 

 ägaren att vidtaga de åtgärder, som tor skogsmarkens återställande i 

 skogbärande skick funnes erforderliga. Emot denna grundsats har af 

 samtliga högsta domstolens ledamöter gjorts anmärkning, i ty att det 

 ansetts obilligt att lägga nämnda skyldighet å skogsmarkens ägare, för 

 det fall att denne själf ej gjort sig skyldig till själfva förseelsen. 

 Enligt högsta domstolens mening borde i stället i lagen tillämpas den 

 allmänna grundsatsen, att den, som öfverträdt lagens föreskrifter, äfven 

 borde drabbas af de för öfverträdelsen stadgade påföljder. Då det ej 

 lärer kunna bestridas, att, såsom inom högsta domstolen påpekats, fall 

 kunna förekomma, då den i det remitterade förslaget upptagna regeln 

 skulle lända till obilligt betungande af jordägaren, har vid den nu före- 

 tagna bearbetningen af förslaget den af högsta domstolen förordade 

 gTundsatsen blifvit tilläm]iad. Hvem som öfverträdt lagens f()reskrifter, 

 framgår för de flesta fall tydligt ur stadgandena i första stycket af 

 1 §. Har skogens föryngring äfventyrats genom en på obehörigt sätt 

 bedrifven afverkning, är öfverträdaren gifvetvis den person, som låtit 

 verkställa afverkningen ; ligger orsaken åter däri, att efter afverkning 

 skogsmarken behandlas på ett sätt, som är skadligt för återväxten, 

 faller ansvaret å den person, som vidtagit de hinderliga åtgärderna. 

 På sätt inom högsta domstolen anmärkts, synes det emellertid af ifråga- 

 varande stadgandes afiattning i det remitterade förslaget ej med tydlig- 

 het framgå, hvad som dock varit åsyftadt, nämligen att å skogsmark, 

 där skogen ej kan föryngras omedelbart genom naturens verksamhet, 

 sådana åtgärder skola vidtagas, som för återväxtens tryggande äro 

 erforderliga. An mindre kan ur stadgandets nuvarande lydelse inhämtas, 

 hvem det åligger att i dylikt fall vidtaga de behöfliga åtgärderna. I 

 anledning häraf och då det synes bäst öfverensstämma med den af 

 högsta domstolen förordade grundsats att under nyssnämnda förhållan- 

 den lägga skyldigheten att vidtaga de för återviixtens tryggande erforder- 

 liga åtgärderna a den, som låtit verkställa afverkningen, anser jag en 

 föreskrift af detta innehåll böra i 1 § införas. 



Enligt skogskommitténs förslag, hvilket, i fråga om skyldigheten 

 att å vanskött skogsmark vidtaga de för återväxtens tryggande erfor- 

 derliga åtgärder, intog samma ståndpunkt, som af högsta domstolen 

 förordats, skulle det tillkomma Kungl. 3Iaj:ts l^efallningshafvande att pröfva, 

 ej mindre hvilka åtgärder fiir sagda ändamål vore erforderliga, än äfven 

 hvem skyldigheten att vidtaga dessa åtgärder ålåge. Ehuru det ej kan 



