Kumjl. Majds Nåd. Proposition N:o 46. 105 



sliitsiiiniiKi, 1.50, (iOO knmiir, afilrogi^s knstuadeu iör yekreteranieis af- 

 iDiiiiit;-, 73,000 kronor, hvilken kostnad statsverket skulle vidkiiiiiias, 

 ati-rstode att 1'ylla ett belopp al" 77,(JO() kroiutr. Sä mycket hellre kunde 

 uiau emellertid påräkna, att Riksdag-eu lortfaxande sknlle anvisa det 

 aiislai;' al' r)(),000 krrnior, som sedan 18!H) årligen l)eviljats Air befräni- 

 jandc af skogsodliug å enskild mark, tunn genom nu ifrågasatta anord- 

 ningar den utgift ä 20,000 kronor, statsverket hade att vidkännas fiir 

 aihlning åt skogsingcujörer, syntes icke vidare blifva erforderlig. \'i(larc 

 svntes det ej kunna betviflas, att icke landsting och hushållningssällskap 

 skulle med samma frikostighet som hittills befrämja skogsvården. Under 

 ar 181I7 anvisade de för detta ändamål tillhopa 87,840 kronor. Under 

 f(")rutsättning att enahanda belopp fiir framtiden konnne att utgå, skulle 

 alltså, ntiifver hvad som beräknats skola åtgå till tjänstemäns och till- 

 syniugsmäns aflöning, en summa af ()0,240 kronor årligen stå till skogs- 

 vårdsstyrelsernas fiirfogande. U[)|)enl)art syntes emellertid vara, att de; 

 stora och maktpåliggaude uppgifter, som skidle anförtros åt dessa styrelser, 

 iike kunde iyUas, med mindre de hade att påräkna vida större inkomster. 



Den läm[)ligaste utvägen att bereda sådana har kommittén funnit 

 i fornt omfcirmiilda under de senare åren upprepade gånger Iramstiillda 

 foi-slag, att trävaror vid export skulle åläggas en afgift samt de däri- 

 genom iuliytande medel användas till skogsvårdens främjande. 



Eldigt hvad kommittén erinrat, var ett dylikt förslag u]i])taget i 

 domiinstyrelsens underdåniga utlåtande deu 18 februari 1895. Domän- "^ 

 styrelsen anförde nämligen däri, bland annat, att en lag öm förbud 

 mot afverkning af ungskog ej medförde några direkta åtgärder till 

 förbättrande af den nuvarande skötseln af enskildes skogar, om den 

 ;in hindrade deras _obegränsade A^anvård. De åtgärder, som från statens, 

 landstingens och hushållningssällskapens sida vidtagits för den enskilda ^, ^ 

 skogs\ardens främjande, hade hittills visat sig i det stora hela föga 

 verksamma annat än i några få län. Blefve det åter möjligt att '' — 

 intressera, skogsägare för skogsvården därigenom, att deras utgifter för 

 denna ersattes, och kunde säkerhet vinnas därför, att i sådant afseeude 

 \-idtagna åtgärder blefve verkställda på ett för ändamålet lämpUgt sätt, 

 hvilket torde ske därigenom att arbetena utfördes under ledning och 

 kontroll af i saken förfarne personer, borde m_ycket kunna åstadkommas, 

 och en utväg vara funnen, som blefve för landet gagnelig. Om några 

 afsevärda resultat skulle vinnas, erfordrades emellertid tillgång å medel 

 till ganska betydliga belopp. Då statsanslag utöfver de nn auAdsade ej 

 härtill torde vara att påräkna, fann styrelsen förslaget om exportafgift a 

 trävaror, att användas för skogsvårdsändamål, vara förtjänt af all upp- 

 Bih. till Eiksd. Prof. 1903. 1 Sami. 1 Af cl. 31 Haft. 14 



