120 Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



som vore ett oet'tei'gifiigt villkor för, att detta organ för det kommu- 

 nala arbetet i deu enskilda skogslmsliållaingens intresse skulle blilVa i 

 tillfälle att fylla de stora och maktpåliggande uppgifter, hvilka enligt för- 

 slaget vore åt detsamma anförtrodda. 



St^-relsen ansåge visserligen denna fråga, på sätt Skaraborgs i^cli 

 Älfsborgs länsstyrelser autydt, lättast kunna losas genom ett direkt 

 statsanslag, men då styrelsen icke vågade antaga, att, utöfver det af 

 kommittén redan föreslagna, utsikt förefunnes för ett 3'tterligare sådant 

 af den storlek, som för ändamålet erfordrades, ansåge styrelsen niid- 

 vändigt, att annan utväg härför bereddes. 



Den af Skaraborgs länsstyrelse ifrågasatta, att lägga afgift ä all 

 inkomst ai' skogsafverkning utöfver husbehof efter uppskattning i samma 

 ordning som för bevillningstaxeringen och med tillämpning jämviil i 

 öfrigt af gällande bevillningsförordnings föreskrifter, tedde sig onekli- 

 gen ur teoretisk synpimkt ganska tilltalande, men saknade enligt styrel- 

 sens uppfattning all möjlighet att i praktiken kunna omsiittas på sådant 

 sätt, att ändamålet med beskattningen vunnes. Endast obetydliga be- 

 lopp syntes nämligen härigenom komma att inflyta. Det sätt, kommit- 

 terade för .lämtlauds och Västernorrlands liins landsting föreslagit för 

 skogsvårdsafgifternas utgående inom sagda län, syntes styrelsen åter vara 

 väl mycket inveckladt och i saknad af den säkra kontroll i det hela, 

 som låge i tullverkets exportuppgifter, hvilka utgjorde grunden för 

 kommitténs förslag. Ehuruväl måhända för de nämnda länen i vissa 

 delar lämpligt, vore landstingskonnnitterades forslat^ beträffande de öfriga 

 länen, i synnerhet de icke norrländska, omöjligt att genomföra. 



Då numera träförädlingsverkens sträfvanden allt mer ginge ut på att 

 för sina tillverkningar hufvudsakligen hafva egna skogar att tillgå, stode 

 afverkning och export i så nära samband, att det ej, såsom anmärkt 

 blifvit, kimde anses ligga något oegentligt däri, att trävaruexporten 

 pålades en afgift i skogsvårdsändamål. Ej heller kunde beloppet af 

 den föreslagna afgiften, i betraktande af den ringa betydelse den ägde 

 i förhållande till en trävarurörelses ekonomi i det hela, vara betungande, 

 och af samma skäl insåges lätt, att denna afgift icke kimde, såsom ock 

 blifvit anmärkt, komma att utöfva någon som hälst afsevärd verkan på 

 skogsvärdet eller såmedelst något ogynnsamt inflytande på intresset för 

 skogsvården inom landet. 



Exportafgift å trävaror vore ej häller någon nyhet. I Finland 

 hade sådan redan länge varit använd. Den utginge därstädes nu med 

 45 penni per kubikmeter för bjälkar, timmer, spärrar, spiror och annat 



