l30 Knngl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



dylika afgifter för utsyuing å en del andra skogar i de norra länen 

 hittills ntgått och till någon, ehuru obetydlig del äfven fortfarande före- 

 komma. Den allra hnfvudsakligaste delen af dessa afg.älder kommer 

 dock hädanefter att inflyta från de förstnämnda skogarna i lappmarken. 



De äldre författningar, som innehålla bestämmelser rörande vill- 

 koren för ' lappmarkernas bebyggande och uppodlande, tillförsäkrade icke 

 dem, som i sådant ändamål nedsatte sig därstädes, någon rätt att an- 

 vända skogen annorledes än till hnsbehof. Först på senare tid hafva 

 vissa rättigheter i sådant afseende tillkommit. Sålunda stadgades i nådigt 

 bref den 6 maj 1830, att skattehemmansägare och kronohemmans- samt 

 nybyggesåbor, som ej bekommit bestämda områden, A-oro oförhindrade 

 att ntan s^ni och särskild afgift å angränsande kronomark till tjärbrän- 

 ning afhämta stubbar, rötter och vindfällen, och omkring medlet af 

 århundradet, då sågverksrörelsen i de två nordligaste länen synes hafva 

 nått den utveckling, att timmer från inre landet vunnit efterfrågan, 

 förordnades genom särskilda nådiga bref den 14 april 1844 och den 

 24 november 1857, att vederbörande länsstyrelser skulle äga på ansök- 

 ning och efter syn medgifva omfrn-mälde skattehemmansägare samt 

 kronohemmans- och nybyggesåbor att till afsalu afverka timmer, därför 

 emellertid viss afgift till kronan eller så kallade stubbören skulle er- 

 läggas. Sådan stubböresafgift erlades därefter fortfarande, intill dess 

 hemmansägarne och nybyggesåborne genom ntsyningsförordningen den 

 21 december 1865 tillerkändes uteslutande utsyniugsrätt inom visst, 

 bostaden omgifvande område af angränsande oafvittrad kronomark och 

 i sammanhang därmed befriades från erläggandet af stnbbören eller 

 däremot svarande afgifter till kronan, dock med Aållkor att själfva gälda 

 ntsyningskostnaden enligt grunder, som genom särskildt stadgande be- 

 stämdes, men som sedermera undergått flera ändringar. Oenom 8 § af 

 afvittringsstadgan för Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker 

 af den 30 maj 1873 blef vidare, efter därom till Riksdagen aflåten nådig 

 proposition, stadgadt, att hemmansägare i denna landsdel, äfven sedan 

 bestämda områden tilldelats dem genom afvittring, endast efter utsy ning, 

 därför kostnaden af utsyningssökandena skulle gäldas, ägde använda 

 skogen till afsaln. 



I sammanhang med utfärdande af 1865 års utsyningsförordning 

 bestämdes vissa grunder för utsyningskostnadens gäldande, och erlades 

 enligt dessa grander godtgörelse, beräknad för den tid, förrättningen å 

 stället upptoge, med 5 kronor om dagen samt med 2 kn^nor för kost 

 och husrum, därest sådant icke lämnades in natura. 1 enlighet med 

 (len norrliiudska skogskommitténs förslag af år 1870 ändrades genom 



