Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 139 



hemmiin liöriinde skogar att, om de alla därom vore ense, sammanföra 

 HUVci skogslotter till en dylik gemeiisainhetsskog. Syftet med kommitténs 

 i detta afsoende framlagda fiirslag vore enlig-t styrelsens mening sär- 

 deles beaktausviirdt. Styrelsen vore dock txcksam, hiirn\-ida detta syfte 

 kimde genom fiirslaget uppnås. Vid detsammas granskning hade 

 styrelsen nämligen ieke kommit till den uppfattningen, att de i förslaget 

 lämnade iTireskriftcr och bestämmelser vore för ändamålet tillräfkliga 

 och nog tydligt afiattade, utan ansåge sig styrelsen, lika med Kungl. 

 Maj:t.8 befallningshafvando i Stockholms län, böra uttala den meningen 

 att, om man i lagstiftningen cinskade bereda rum fir bildandet af dy- 

 lik;i sandalligheter, afsedda att som sådana bestå i all framtid, skilda 

 från (ifriga till vederliörande hemman hörande ägor, detta torde böra 

 ske under fastare former, än förslaget anvisade. 



På grund af det nu anförda, och då det ej syntes ligga inom 

 området för styrelsens ämbetsverksamhet att i ett med skiftesväsendet 

 så nära sammaidiängande ärende, som det ifrågavarande, verkställa 

 den utredning, som för förslagets omarbetning i antydda syfte erfordrades, 

 liar styrelsen hemställt, huruvida ej det af kommittén framlagda för- 

 slaget med hänsyn till de af Kungl. Maj:ts befallningshafvande i 

 Stockholms och andra län framstiillda anmärkningar borde undergå 

 omarbetning, innan detsamma till lag antoges. 



Mot förslaget till ändrad lydelse af 2 och 78 §§ i skiftesstadgan 

 har landtmäteristyrelsen äfven i åtskilliga hänseenden framställt er- 

 >-ar. 



För min del finner jag i likhet med domänstyrelsen det vara 

 för skogsvården i vårt land önskvärdt och betydelsefullt, att genom 

 lagstiftningen beredes möjlighet för bildande af sådana samfällighets- 

 skogar, som kommittén med sina föreliggande förslag velat söka bringa 

 till stånd; men då denna fråga otvifvelaktigt ännu icke blifvit full- 

 ständigt utredd, och, såvidt i ärendets nuvarande skick kan bedömas, 

 de lagstiftningåtgärder, som för ändamålet må finnas erforderliga, i 

 hufvudsakliga delar icke tillhöra jordbruksdepartementets handläggning, 

 anser jag, att den vidare behandlingen af förevaraude författningsförslag 

 lämpligen bör öfverlämnas till chefen för justitiedepartementet, som 

 torde erhålla uppdrag att, därest den nu ifrågasatta lagstiftningen an- 

 gående den enskilda skogsvården af Riksdagen i hufvudsak antages, 

 låta verkställa en sakkunnig och allsidig utredning af frågan och 

 därefter framlägga de förslag i ämnet, hvartill den vei-kställda utred- 

 ningen må föranleda.» 



