144 Kvmjl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 46. 



växtlig skogsmark. Tvärtom är påvisadt, att försnmpning inträdt direkt 

 efter trädvegetationens upphörande, om genom eld eller afverkning 

 torde här vara likgiltigt. 



Försök i mindre skala att efter olika metoder behandla försumpad 

 skog hafva satts i gång i Anssa norrländska revir, men, utförda af olika 

 personer och under ej fullt jämförliga förhållanden, hafva dessa försök 

 ej kunnat fullständigt genomföras, och ej heller har tiden varit tillräcklig 

 att visa något resultat. Hela försumpningsfrågan står emellertid på 

 den nybildade forstliga försöksanstaltens program, och kan resultatet af 

 denna anstalts forskningar och experimentala undersökningar först fram- 

 deles erhållas. 



Af hittills gjorda iakttagelser och rön kan likväl hämtas tillräckligt 

 stöd för den uppfattningen, att afverkning å degenererad och försumpad 

 skog måste i vissa efter förhållandena afpassade hyggen begränsas och 

 markberedningsåtgärder, såsom dikning för vattnets aflopp m. m., omedel- 

 bart därefter vidtagas, om någon vidare barrträdsvegetation skall kunna 

 påräknas. Lagens tillämpning å dessa marker är alltså högeligen 

 önskvärd. 



Gifvetvis måste vid tillämpningen såsom impediment betraktas 

 sådana uppenbara försumpningar eller vattensjuka marker, som här of van 

 i början af |)romemorian omnämndes och som karaktäriseras af sin mar- 

 växta trädvegetation, och om hvilka ingen kan råka i tvifvelsmål, att 

 de ej motsvara, hvad i dagligt tal menas med försumpning, såsom mossar, 

 kärr, myrlaggar, källdrag m. m., men detta torde falla af sig själft, och 

 påkallar ej någon särskild bestämmelse i lagtexten, i synnerhet om saken 

 siirskildt omnämnes i motiverna. Ty då kontrollen öfver lagens tillämp- 

 ning är lagd i fackmessigt utbildad personals händer under skogsvårds- 

 styrelses ledning, kan skogsägaren ej tänkas blifva utsatt för något 

 godtycke eller någon risk. Är han ej själf på det klara, huru afverk- 

 ning skall bedrifvas, har han ju enligt § 4 i lagen, sådan domänstv- 

 relsen föreslagit dess lydelse, rätt att af vederbörande tjänsteman få på 

 platsen för afverkningen nödiga anvisningar, till hvilka han då kan 

 trygga sig. 



I den kommittébetänkandet bifogade, ofvannämnda reservationen 

 framhålles, att skyldigheten att skaffa återväxt på degenererad mark, 

 där föryngring ej utan särskild åtgärd kan äga rum, vore ett onus, 

 som knapjiast kan genom lagen åläggas en skogsägare. Men samma 

 invändning kan göras emot skyldigheten att skaffa återväxt efter af- 



