12 liungl. Maj-As Nåd. Projwsition N:o 48. 



§ 6. 



Eätt att i beslag taga virke, som bör anses förbrutet, tillkomme 

 allmän åklagare, tjänstemän och betjänte vid skogsstaten åfvensom inom 

 hamn och. lastagcplats tullstatens tjiinstemän och på järnvägsvagn eller 

 inom lastplats vid järnväg stationsföreståndare ; men rättighet att utföra 

 åtal i sådana mål äge endast allmän åklagare och jägeribetjäning, på 

 sätt gällande författningar stadga; skolande förty tulltjänsteman eller 

 stationsföreståndare., som gjort beslag, därom göra anmälan hos allmän 

 åklagare eller jägeritjänsteman. 



§ 7. 



Medel, som inflyta genom försäljning af virke, son> enligt denna 

 författning är beslag underkastadt, fördelas sålunda, att en tredjedel 

 tillfaller kronan och två tredjedelar åklagaren; dock att, därest annan 

 behörig person verkställt beslaget, denne skall af åklagareandelen undfå 

 hälften. 



Denna förordning träder i gällande kraft den etc. 



Sedan domänstyrelsen anbefallts att, efter Kungl. Maj:ts befall- 

 ningshafvaudes i Västerbottens och Norrbottens län samt landstingens i 

 dessa län hörande, inkomma med underdånigt yttrande öfver kommitténs 

 berörda förslag, har bemälda styrelse med underdånig skrifvelse den 

 21 januari 1902 öfverlämnat särskilda af landstingen i omförmälda län 

 vid landstingens sammanträden åren 1900 och 1901 afgifna yttranden 

 i ärendet äfvensom af Kungi. ]\laj:ts bemälde befallningshafvande däri 

 meddelade utlåtanden. 



Landstinget i Västerbottens län har i sitt yttrande vid 1900 års 

 sammanträde förklarat sig till fullo gilla de grunder, på hvilka ifråga- 

 varande lagförslag vore byggdt, men framhållit, att såväl förord- 

 ningen i sin nuvarande afifattning som ock berörda, af kommittén fram- 

 ställda förslag lede af åtskilliga brister i detalj bestämmelser, livilka 

 brister verkade hämmande för en god skogshushållning samt vållade 

 svårigheter vid lagens praktiska tillämpning. Bland sådana brister har 

 landstinget särskildt påpekat, att lagen hindrade det enskilda utbytet 

 af skogseffekter, som vore nödvändiga för byggnadsverksamheten inom 

 länet, att en del bestämmelser i § 3 dels satte den enskilde skogs- 



