Kungl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 48. 15 



konkolleii, om det bestämdes, att skogsägaren, så snart lian ville å 

 ])lats, ilfir beslag kunde sko, n|)]il:igi;'a iindiTmåligt virke, pä förhand 

 skullo göra anmälan diirom hos revirliirvaltaren. Följden häral' blefve 

 nämligen den, att å beslagsplatserna allt undermåligt virke, om hvilket 

 sådaii anmälan icke blifvit gjord, utan vidare kunde tagas i beslag. 

 En dylik bestämmelse förorsakade skogsägaren endast ett mycket ringa 

 besvjir, men underlättade i hög grad ri'virfr)rvaltarens arbete. 



])o platsei*, där enligt lagförslagets bestämmelser en kontroll öfver 

 lagens tillämpning skulle kunna verkställas, utgjordes af hamnar orh lastage- 

 2)latser, jiiriiviigslinjer samt vissa uppgifuai områden, hörande till såg- 

 iurättningar och pappersmasscfabriker. Om antalet af sådana ])latser 

 kunde ökas med andra, till hvilka virke ])lägade i större kvantiteter 

 sammanföras, vore det gifvet, att kontrollen skulle blifva både lättare och 

 mera ertektiv. Sådana platser funnes äfven vid våra förnämsta transport- 

 leder för befordrande af virke, närrdigen flottlederna. Ej blott för 

 kontrollen öf\er de afverkrungar, som skulle exporteras från hamnar 

 inom länet, vore en dylik utsträckning af betydelse. Den vore det i 

 ännu liögTC grad för kontrollen öfver virke, som fördes till flottled, hvars 

 slutpunkt låge inom \'ästernorrlands län, för hvilket län för när- 

 varande ingen som hälst skogslagstiftning vore gällande, och ej heller 

 uägoii liknande don för Västerbottens län från något håll föreslagen. 

 rnd(>rmaligt virke, som framföi-des till sådana vattendrag, undandroges 

 f(')r niirvarande all kontroll. Då emellertid strandägare enligt 10 § i gällande 

 llottningsstadga ägde rätt till fri flottning för husbehofs virke, om det- 

 samma kunde utan sammanblandning med det öfriga flottgodset fram- 

 föras, och då dylik flottning af Imsbehofsvirke rätt ofta förekomme, 

 men då verkställdes antingen före eller sedan den allmänna flottningen 

 framgått, bordo de bestämmelser, som utfärdades om en till vatten- 

 dragen utstriickt kontroll (»fver lagfiirslagets tillämpning, undantaga 

 dylikt för husbehof afsedt flottgods och endast gälla sådant, som vore 

 försedt med af flottuiugsstyrelse godkändt märke. 



Lagförslagets § 1 omfattade för närvarande allt virke, som enligt 

 § 2 vore att anse såsom undermåligt, sålunda äfven torra träd. Detta 

 syntes landstinget vara en väl långt gående utsträckning af lagens 

 bestämmelser. Om en skogsägare ville tillvarataga och kunde föryttra 

 några å hans skog befintliga torra träd, måste han för detta ändamål 

 enligt § 3 anlita revirförvaltaren och vidkännas de kostnader för utsyning 

 eller stämpling, som § 5 stadgade. Här förelåge dook intet arbete, 

 hvars rätta utförande kräfde någon som hälst forstlig sakkunskap. Kost- 



