Kungl. Maj.is Nåd. Proposition N:o 48. 17 



stämmelBor finge komma i iitnjutande af den större praktiska erfarea- 

 liet, hvaraf revirturvaltariio tVamtor yngre tjänstcmiiu måste antagas 

 vara i besittning, iörordnades för närvarande af domänstyrolsnn extra 

 jägmästare eller på visst revir anställde assistenter »att biträda vid kon- 

 trollen öfver tillämpningen af kungl. förordningen den 19 mars 1888 

 angående åtgärder till förekommande af öfverdrilVen afverkning å ung- 

 skog f^amt vid verkställande utaf de af denna förordning föranledda 

 undersöknings-, utsynings- och stäniplingsförrättningar», såsom orda- 

 lagen i dylika förordnanden ofta varit atfattado. Dessa förordntmden 

 hade tillkommit på grund af Kungl. Maj:ts nådiga bref den 29 september 

 1874, utfärdadt till dåvarande skogsstyrelsen i sammanhang med Norr- 

 bottenslagens antagande. Genom detta nådiga bref Ijemyudigades skogs- 

 styrelsen att, på det för verkställande af de skogsundersökningar och 

 stämpliugsförrättriingar åt enskilde, hvartill den nya författningen kunde 

 gifva. anledning, erforderlig tjänstepersonal skulle vara att tillgå, utan 

 att de bestyr med de allmänna skogarne, som ålåge de ordinarie revir- 

 förvaltarne, blefve eftersatta, tillsätta extra jägmästare. I mån som 

 intresset tör en god skogshushållning stigit och värdet af äfven smärre 

 virke ökats, hade antalet sådana anmälningar, om hvilka § 3 mom. 1 

 handlade, väsentligen tilltagit, så att förrättningarna på grund af sådana 

 anmälningar, som år 1887 utgjorde inom Västerbottens län 490 med en 

 utsyning af 111,123 träd, år 1S99 uppgingo till 1,128 med en utsyning 

 af 1,297,319 träd. Förhållandena hade äfven ådagalagt, att den nu- 

 varande skogspersonalen vore alldeles otillräcklig för att på ett fullt 

 noggrannt sätt och inom en för sökanden lämplig tid verkställa de 

 arbeten, som af författningen föranleddes. 



Såsom förut nämnts, förordnades för närvarande yngre tjänstemän 

 att handlägga ifrågavarande uts\'ningsförrättningar. Dessa besutte ej 

 alltid — och detta kunde näppeligen fordras af dem — den praktiska 

 erfarenhet, som vore ett oimdgängligt villkor för ett fullgodt arbetes 

 utförande. Då de därjämte ofta förflyttades till andra tjänstgörings- 

 områden, inträftade ej sällan, att samma skog år efter annat behand- 

 lades af siirskilde tjänstemän med olika individuell uppfattning om 

 de för skogens vård lämpliga åtgärderna. Härigenom upphäfdes all 

 homogenitet i den skogsvård, som lagen borde hafva afsett att in- 

 föra och på h vilken skogsägarne äfven syntes hafva berättigade 

 kraf, då staten genom lagens införande iklädt sig vissa förpliktelser i 

 detta afseende. Den ej minst framträdande olägenheten under det nu- 

 varande systemet vore dock den, att ansökningar, som till revirexpedi- 

 Bih. Ull Riksd. Prot. 1903. 1 Sami. 1 Afd. 32 Haft. 3 



