Kumjl. MaJ.ts Nåd. Proposition N:o 48. 21 



med, att. lorfattuing-eii endast hade bestämmelser om, hvilket arfvode 

 jordägare liadc att erluggu. Att detta tolkande af förlä 1 1 ningen måste 

 anses vara en mot dess anda stridande förvrängning- af densamma, 

 syntes ej kunna motsägas. Författningen nämnde nämligen ingen- 

 städes, att aiVorkniiigsrättsinneliafvare hade annan rättsställning än jfjrd- 

 ägare. Det ostridiga förhållandet, att författningens oi-dalag gifvit 

 anledning till en dylik klassiticoriug af skogsägarne med olika afgifter 

 för de olika klasserna, vore emellertid af natur att påkalla uppmärk- 

 samhet. För att ett dylikt otilll>örligt beskattande af afverkningsrätts- 

 inneliafvare för framti(len skulle upphöra, tarfvades ingen mera genom- 

 gripande förändring i redigeringen af § 5 mom. 1, än att ordet »jord- 

 ägare)i utbyttes mot »skogsägare». 



Stadgandet i § G, att beslagsrätt tillkomme tulltjänsteman, hade 

 ofta visat sig vara till stort hinder oeh men för exportörerna på den 

 grund, att tillräcklig personal fiir up])dragets fullgörande ofta ej funnes 

 att tillgå. Åfven om endast lullmåligt virke funnes, vore det expor- 

 törens skyldighet att betala tullbevakniug under lastning eller flott- 

 läggning af virke för dess bogsering från ort till annan inom länet oeh 

 detta, ehuru bevakning på destinationsorten, dit förj)assuing måste lösas, 

 med mindre omgång för virkesägaren kunde anordnas. Ehuru endast 

 fuUmåligt virke varit föremål fiir dylik transport, hade det inträffat, att 

 export(")r under hela sommaren måst aflöua bevakare från tullstaten. 

 Bristande tillgång på personal hade äfven vållat, att, ehuru tullbevak- 

 ning begärts och förpassning lösts, bevakning i rätt tid ej erhållits, 

 hvilket fiiranledt, att råkesägarc, som nuist begagna sig af till hans 

 disposition stående arbetskrafter och därfiir flottlagt virket, tvungits att 

 åter upprifva llottarna och ånyo omlägga desamma. Gifvetvis måste 

 en bevakning l"rån tullstatens sida vara af gagn, men den måste också 

 alka gifvet anorchias så, att den ej blefve mera betungande, än förhal- 

 lindena påfordrade. 



Då nu äfven jiirnviigstransport komme att lörbjudas, om skogs- 

 kommitténs förslag blefve lag, låge det vikt iippå att tillse, att den 

 kontroll, som äfven här komme att anordnas, ej blefve lor trafikanterna 

 betungande. Det hade föreslagits af skogskommittén, att stationsföre- 

 ståndarne skulle utöfva kontrollen öfver järnvägsti-ansporten. Enligt 

 sitt tjänstgöringsreglemente ägde likväl dessa funktionärer ej rätt att 

 lämna stationsområdet utan särskildt tillstånd. Större delen af inlast- 

 ningen af virke på järnvägsvagn ägde dock rum ute på järnvägs- 

 linjerna, hvarför kontrollens uteslutande handhafvande af stationsi'öi-e- 



