Kungl. Ma}:ts Nåd. Proposition N:o 48. 25 



tiiUtjäni-teiiiaTi, stationsföi-eslåndare eller V)anmästiire, som gjort beslag, 

 därom göra anmälan hos allmän åklagare eller jägeritjänsteman. 



Säsoiii motiv för de i nyssnämnda paragrafer IVireslagna fcirän- 

 dringar har anfiirts, att skogskommitléns iurslag lade alltffir stort hinder 

 for jordägaren att tillgodogöra sig det nndermåliga virke, som af en 

 eller annan anledning beliöfdc afverkas från lians skog; att förbudet 

 mot handel med och transjiort af undermåligt virke icke syntes böra afse 

 orterna inom det område, lagförslaget afsåge, enär, förutom det alltför 

 stora ingre|)|) i den enskilda äganderätten, som härigenom komme att 

 ske, den förbrukning af undermåligt virke, som kunde äga rum inom 

 länen, ej i afsevärd mån kunde inverka på skogens framtida l)estånd 

 och återväxt, men däremot ett transportförbud inom länen mången 

 gång kunde hindra en skogsägare att förmånligt afyttra sitt virke 

 eller tvinga, honom att ai)tera det till en form, som betingade vida 

 lägre pris; att ert sådant förbud till och med kunde hindra en skogs- 

 ägare att på ett billigt sätt transportera virke från ett atliigset skogs- 

 skifte hem till gården; att lagförslaget därjiimte i sin nuvarande form 

 lade hinder i vägen för l)yggnadsverksamheten vid de stora grufsam- 

 hällena, som u])pstode i den skoglösa fjällbygden, samt att detsamma 

 skulle i många hänseenden verka hämmande på den så behjärtansvärda 

 egnahemsfrågans realiserande inom länen. 



Kungl. Maj:ts beiallningshafvande i Norrbottens län har tVlrmält 

 sig icke hafva något att erinra mot skogskommitténs förslag, i hvad 

 det innefattade bestämmelser till skydd mot export xitom länet af 

 undermåligt virke jjå Järnväg eller dess användande för pappersmasse- 

 iabrikation. Däremot har Kungl. Maj:ts befallningshafvande anmärkt, 

 att den af kommittén vidtagna ändringen i sista punkten af § 1 genom 

 att dels insätta ordet »eget» i stället för »oundgängligt» framför 

 ordet idiusbehof i>, dels utesluta orden »vid gården» skulle kunna gifva 

 anledning därtill att, medan hittills gällande bestämmelser icke ansetts 

 lägga hinder i vägen för en skogsägare att utan tillstånd från sin 

 skog f(')i-sälja byggnadstimmer och virke, afsedt till briinsle för ortens 

 husbehof, en motsatt tolkning gjorde sig gällande, hvilkeu skulle 

 hafva till följd, att de icke skogsägande invånarne i Västerbottens och 

 Norrbottens län skulle nödgas från sydligare delar af landet fylla sitt 

 behof af byggnadstimmer iifvensom till väsentlig del af bränsle. 



För egen del har domänstyrelsen anfört följande. 



Under den ganska långa tid, 188S års förordning tillämpats, hade 

 ej försports något missnöje i orten eller nitalats något allmänt önske- 

 mal om ändringar i densannua. 



Dih. till Biksd. Prof. 1903. I Sami. 1 Afd. 32 Iläft. 4 



