2& Kungl. Maj:U Nåd. Proposition N:o 48. 



Vissa förhållanden hade dock på sista tiden inträdt, hvilka det 

 oaktadt syntes påkalla smärre ändringar af förordningen. Norra stam- 

 banans framdragande under åren 1891 och 1894 till \'ännäs och Boden 

 samt tvärbanans öppnande mellan Luleå och Gellivare och dess vidare 

 utsträckning till riksgränsen beredde nämligen möjlighet fiir utförsel 

 af undermåligt virke äfven å järnväg, hvarjämte förekorame, att en, 

 såsom det kunde antagas, efter hand inträdande pappersmassetillverkning 

 tvifvelsutan kunde, om den ej genom lagbestämmelser begränsades, 

 lända till ungskogens sköfling. Med hänsyn härtill hade skogskommittén 

 föreslagit vissa tilläggsbestämmelser till nu gällande förordning. 



Emot kommitténs förslag rörande begränsning i undei-måligt virkes 

 användning för pappersmassetillverkning genom förbud att annorledes 

 än efter utsyning begagna detsamma för nämnda ändamål hade styrelsen 

 intet att erinra. Beträffande åter det af kommittén föreslagna förbudet 

 för forsliug å järnväg af undermåligt virke, såframt det ej blifNit i 

 vederbörlig ordning utsynadt, torde det kunna ifrågasättas, huru\'ida 

 ej, på sätt Norrbottens läns landsting hemställt, forslingen inom länen 

 skidle kunna lämnas fri, utan att kontrollen äfventyrades. Det syntes 

 emellertid ligga utom området för styrelsens ämbetsverksamhet att ingå 

 i närmare granskning af detta på järnvägarnas tratikerande och sättet 

 för denna trafiks ordnande beroende förhållande, hvarför denna del af 

 frågan syntes böra för utredning öfverlämnas till järnvägsstyrelsen 

 såsom fackmyndighet. Skulle denna utredning liimna det resultat, att sist- 

 nämnda landstings förslag ej mötte från kontrollens sj^npunkt svårare 

 hinder, ansäge styrelsen sig böra förorda landstingets förslag framför 

 kommitténs. 



Förutom nu nämnda ändringsförslag beträffande § 1 hade kom- 

 mittén äfven ifrågasatt ändrad lydelse af samma paragrafs slutstycke. 

 Ändringen bestode dels i utbyte af ordet »oundgängligt» mot »egetn, dels 

 i uteslutande af orden »vid gården». 



Styrelsen delade visserligen ej till fullo den mening, som Kungl. 

 Majrts befallningshafvande i Norrbottens län rörande det först nämnda 

 ändringsförslaget uttalat, då det sammanhang, hvari bestämmelsen i 

 nu ifrågavarande del af paragrafen förekomme, tydligen visade, att 

 den icke afsåge annat än ett undantag från det i paragrafen stadgade 

 sågnings förbudet. Men å andra sidan ville styrelsen ej förneka, att orden 

 »och använda» kunde gifvas en något vidsträcktare betydelse och, om de 

 ställdes i samband med de af kommittén insatta orden »eget husbehof» i 

 stället för »t>undgängligt husbehofi), länma tillfälle till en annan tolkning af 



